П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року місто Київ

справа № 759/14759/22

провадження №22-ц/824/6362/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 , подані адвокатом Жук Остапом Богдановичем,

на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 червня 2023 року та на додаткове рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10 липня 2023 року, ухвалені у складі судді Твердохліб Ю.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , у якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/9 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що позивач разом з ОСОБА_3 проживали без реєстрації шлюбу, від спільного проживання мають сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відносини між ними давно припинені, син продовжує проживати з відповідачем.

19.07.2022 року Святошинським районним судом м.Києва винесено судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак судом не було взято до уваги тих обставини, що у нього, крім сина, є ще троє дітей. Згідно постанови від 13.01.2017 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_6 з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1/9 частини доходу. Згідно постанови від 26.12.2017 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_8 з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дочки - ОСОБА_9 в розмірі 1/6 частини доходу. Крім того, на його утриманні перебуває син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина - ОСОБА_11 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та власних доходів не має. Загальний розмір утримуваних з нього аліментів загалом перевищує встановлену законом частку у 50%, у зв`язку з чим він звернувся з вказаним позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 22 червня 2023 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Зменшено розмір аліментів, стягнутий на підставі судового наказу №759/8018/22 від 19 липня 2022 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В червні 2023 року представник відповідача ОСОБА_12 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки відповідачем разом з першою заявою по суті - відзивом, здійснено заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про надання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Відповідачем було подано заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок сум понесених судових витрат та які очікується понести. Вважає, що заявлені витрати на правову допомогу є співмірними зі складністю справи, обсягом виконаної роботи, часом витраченим на виконання відповідної роботи. Остаточно просить ухвалити додаткове рішення, яким судові витрати на професійну правничу допомогу стягнути в сумі 80 000,00 грн.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 10 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі - 5 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду, представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Жук О.Б. подав апеляційні скарги, в яких просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нові судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також прийняти нове рішення, яким витрати відповідача на правову допомогу задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі нарішенням Святошинського районного суду м.Києва від 22 червня 2023 рокузазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; невірно встановлені фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що аліменти ОСОБА_1 були присудженні в результаті того, що він ухилявся від утримання своїх дітей, порушував свої обов`язки і примусові стягнення були вимушеними заходами для захисту порушених прав дітей.Відповідач не скористався своїм правом щодо надання заперечень щодо розміру аліментів, які просила стягнути позивач..

Вказує на те, що судовий наказ на користь спільного із ОСОБА_1 сина було видано Святошинським районним судом міста Києва лише 19 липня 2022 року, тобто пізніше від народження іншої дитини - ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відтак відсутні підстави вважати, що сімейне становище платника змінилося, що б могло бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Зазначає, що довідка, яку надав до суду першої інстанції ОСОБА_1 є неповною і в ній частково приховані дані про всі доходи. Позивачем приховано додатковий дохід, який становив 30 000,00 грн. та не враховано той факт,що позивач має додатковий дохід від оренди нерухомого майна, яке наявне в його власності.

Вказує, що відповідно до довідки №632/20/23 від 09.01.2023р., загальна сума аліментів, які відраховуються із заробітної плати позивача, зокрема, за жовтень 2022 року становить 1/9 за НОМЕР_3 - 2510,46 грн., 1/6 за НОМЕР_4 - 3765,69 грн., 1/4 за НОМЕР_5 - 5648,53 грн. (2510,46 грн + 3765,69 грн + 5648,53 грн.) = 11 921.68 грн. Дохід позивача тільки із заробітної плати, не враховуючи доходи від здачі в оренду земельних ділянок і квартири за жовтень місяць 2022р., згідно таблиці становить 52 144,13 грн. Тому стягнення 11 921,68 грн. становить лише 22% від доходу тільки із зарплатні та не становить більше 50% від доходу.

Позивачем не доведено погіршення його матеріального стану, погіршення здоров`я чи інших обставин, які б могли бути підставою для зменшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати позивач на підставі судового наказу..

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10 липня 2023 року представник відповідача зазначає, щоприйняте судом додаткове рішення із сумою відшкодування в розмірі 5000 грн., не є співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг, кількістю судових засідань.В суді першої інстанції було проведено аж чотири судових засідання, на яких був присутній адвокат, були ознайомлення із матеріалами справи, написання заяви про витребування доказів, яка була задоволена, написання відзиву, додаткових пояснень та виконані інші види робіт. Задоволені судом витрати в 5000грн. не є справедливими і не відповідають критеріям розумності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Орел Р.В. заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, на те, що дійсно ОСОБА_1 при винесенні судового наказу не міг подати до суду свої заперечення та надати документи, що підтверджують його позицію, а тому одразу звернувся до суду з заявою про зменшення суми аліментів у зв`язку з народженням в нього ще одного сина та необхідності утриманням дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зазначає, що дійсно загальний розмір аліментів, які стягуються перевищую 50% його доходу,при цьому зазначає, що цей розмір є без врахування ще однієї дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10 липня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Орел Р.В. заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, на те, що витрати на правову допомогу в розмірі 80 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат,розумності їх розміру, а також суперечать принципу розподілу таких витрат, є не співмірними з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху, а особі, яка її подала надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 червня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 червня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою на додаткове рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10 липня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою на додаткове рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10 липня 2023 року.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.Сторони по справі не заперечують факт, що син - ОСОБА_5 є їх спільною дитиною.

Відповідно до результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 25.10.2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_8, боржник: ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_8 ; виконавче провадження № НОМЕР_6, боржник: ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_6 ; виконавче провадження № НОМЕР_7, боржник: ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_10 , батьком якого є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.05.2022 року.

Розмір аліментів від усіх видів доходу ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 визначались судом судовим наказом.

Судом ураховано надану ОСОБА_1 довідку про нараховане грошове забезпечення з квітня 2022 року по вересень 2022 року, яке складає 133 353, 65 грн, з якого утримано аліментів по виконавчому провадженню № НОМЕР_8 - 22 225,48 грн, по виконавчому провадженню № НОМЕР_6 - 14 816,99 грн та по виконавчому провадження № НОМЕР_7 за вересень 2022 року - 8 890, 49 грн, та враховано наявність виконавчих проваджень № НОМЕР_8 (боржник: ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_8 ), № НОМЕР_6 (боржник: ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_6 ), № НОМЕР_7 (боржник: ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_3 ) щодо стягнення аліментів.

Крім того, судом установлено, що на час видачі судового наказу про стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_5 , у позивача були наявні інші аліментні зобов`язання. Крім того, після видачі судового наказу щодо аліментних зобов`язань на утримання сина ОСОБА_13 , у позивача народився син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача дійсно змінився матеріальний стан із збільшенням кількості утриманців.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував майновий стан позивача, сплату останнім аліментів: на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1/9 частини доходу, на утримання дочки - ОСОБА_9 в розмірі 1/6 частини доходу та утримання сина ОСОБА_14 , наявність у позивача на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , загальний розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , перевищує 50% його доходу, а також, що позивач є особою молодого, працездатного віку, 1980 року народження, служить у військовій частині НОМЕР_2

Вирішуючи такий спір, суд врахував, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Крім того, суд вважав, що зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходів позивача відповідає вимогам статті 182 та ч.5 ст.183 СК України щодо розміру аліментів на трьох неповнолітніх дітей, буде справедливим балансом між захистом прав самого позивача та захистом прав чотирьох його дітей, в той час як визначений розмір аліментів позивачем - 1/9 частина доходу, не відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, в той же час така обставина не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Установлено, що на підставі судового наказу, що був виданий 19 липня 2022 року Святошинським районним судом м.Києва, з стягнуті з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

За приписами норм ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу, зокрема, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України).

При цьому, специфікою такого судового рішення є те, що судовий наказ видається без призначення судового засідання та виклику учасників справи (стягувача а боржника), а боржник повідомляється про наявність судового наказу за фактом його видання. При цьому, під час видачі судового наказу, суд не має можливості задовольнити його частково, а також боржник фактично побавлений можливості до видачі судового наказу подати свої заперечення, а також докази для зменшення розміру аліментів, заявлених у заяві про видачу судового наказу.

Крім того, відповідно до приписів ст.170 ЦПК України, судовий наказ про стягнення аліментів не може бути скасовано, у порядку визначеному для скасування судових наказів, а можуть лише бути переглянуті за нововиявленими обставинами, або боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, врахувавши вимоги цивільного процесуального законодавства, що регулюють розгляд справ в порядку наказного провадження, та зваживши на обов`язок позивача утримувати всіх чотирьох дітей, не погіршуючи становище будь-кого з них за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів з частини до 1/6 частини з усіх видів доходу позивача, які підлягають стягненню на користь відповідачки ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що підстави для зменшення розміру аліментів у суду першої інстанції були відсутні, оскільки при розгляді заяви ОСОБА_4 про видачу судового наказу позивач своїх заперечень не надав, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, як вже зазначалося раніше, при видачі судового наказу боржник позбавлений можливості надати свої заперечення, а про наявність судового наказу боржник повідомляється по факту його видачі.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції при зменшенні розміру аліментів не враховано матеріальний стан платника аліментів, а саме отримання ним додаткового доходу у вигляді орендної плати за здачу в оренду нерухомого майна, також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, скільки аліменти стягуються у частці з усіх видів доходу платника, за виключенням видів доходів, перелік яких наведено у постанові Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, з відповідними змінами.

Визначення судом першої інстанції розміру аліментів у виді 1/6 частини з усіх видів доходу позивача, з урахуванням рівного обов`язку обох батьків утримувати своїх малолітніх/неповнолітніх дітей, забезпечить надійний захист інтересів сина сторін та отримання ним надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. При цьому, інтереси інших дітей не будуть обмежені.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10 липня 2023 року, то колегія суддів вважає їх також безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачці ОСОБА_4 була надана професійна правнича допомога адвокатом Жуком О.Б. на підставі договору про надання правової допомоги № 62 від 17 листопада 2022 року, акту надання послуг № 1 від 23 червня 2023 року, загальна вартість наданих адвокатських послуг сторонами визначена у розмірі 80000 грн. Зменшуючи розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правову допомогу до 5000 грн, суд першої інстанції вважав, що витрати в розмірі 80000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(складання відзиву, подачею документів та ознайомленням з матеріалами справи, присутністю в судових засіданнях), їх необхідністю та обсягом виконаної адвокатом роботи. Визначаючи розмір витрат відповідача, які підлягають стягненню з позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що саме такий їх розмір відповідає розумному розміру та критерію реальності таких витрат.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд першої інстанції, врахувавши категорію справи, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсяг наданих відповідачу послуг з правничої допомоги, зміст поданих процесуальних документів, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, дійшов правильного висновку про те, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу складає 5000 грн.

З урахуванням того, що справи про зменшення розміру аліментів за позовом платника аліментів для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів, не потребує від професійного адвоката значної кількості часу і зусиль, участь адвоката - представника відповідача в судових засіданнях в суді першої інстанції не може бути підставою для збільшення визначеного судом розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 .

Інші доводи апеляційної скарги на додаткове рішення висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , подані адвокатом Жук Остапом Богдановичем, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 червня 2023 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус