Справа №524/9017/21
Провадження №2/524/112/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участі секретаря судового засідання Булаєнко С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про захист прав споживача шляхом розірвання договору, припинення нарахування та скасування нарахованих платежів і заборгованості, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач, ОСОБА_1 , обґрунтовувала тим, що 23.03.2021 між нею та АТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №. 07.05.2021 вона звернулась до відповідача із заявою про можливі шахрайські дії з її рахунком, однак їй повідомили про те, що кошти в сумі 9999 грн вже були перераховані з її карткового рахунку. Вказала, що будь-якого доручення на списання/перерахування коштів АТ «ОТП Банк» вона не надавала.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

05 травня 2023 року, 02 червня 2023 року, 15 вересня 2023 року, 07 листопада 2023 року, 11 січня 2024 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів.

11 січня 2024 року застосовано заходи процесуального примусу.

13 березня 2024 року постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про залучення співвідповідача та розгляд справи з початку зі стадії підготовчого провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

ОСОБА_1 є клієнтом АТ «ОТП Банк», що не заперечувалось сторонами.

23.03.2021 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище Спільник/ було укладено кредитний договір № за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 10887 грн на придбання товару із строком повернення 23.09.2022. Датою (моментом) надання Банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником Кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок Продавця 1(ТОВ «Комфі Трейд») на придбання товару.

Факт придбання товару відповідно до умов договору № підтверджується копією квитанції від 23.03.2021 та копією рахунку-фактури №СФКRN-000990788 від 23.03.2021(а.с.104, 105).

Відповідно до умов договору №, ОСОБА_1 було відкрито рахунок НОМЕР_1 (а.с.163)

АТ «ОТП Банк» не заперечувалось те, що 04.02.2022 ОСОБА_1 було погашено заборгованість за договором №, а 05.02.2022 банком було закрито рахунок НОМЕР_1 (а.с.203). Вказана обставина також підтверджується випискою по рахунку(а.с.163-172).

З наданих позивачем копій повідомлень вбачається, що заборгованість виникла за рахунком НОМЕР_2 (а.с.68-73), який було відкрито відповідно до заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №_CARD від 15.02.2021(а.с.205).

НОРМИ ПРАВА

Частиною 1 статті 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно із частиною третьою статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

В статті 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з пунктом 14.16 статті 14 цього Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

У статтях 32.1, 32.7 Закону визначено, що банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банк платника не має права на списання з рахунка платника коштів за розрахунковим документом після отримання документа на його відкликання.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

В ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування(частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування(частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ОЦІНКА СУДУ

Оцінюючи доводи учасників процесу суд враховує такі обставини.

Відповідно до пунктів 6.3-6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач зобов`язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу.

Порядок подання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та внесення спеціального платіжного засобу до стоп-списку і його вилучення з нього визначаються у внутрішньобанківських правилах банку, розроблених з урахуванням вимог цього Положення, правил платіжної системи, та обумовлюються в договорі.

Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Вказана правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року по справі № 628/3322/16-ц(провадження № 61-15912св18)

Щодо вимог позивача про розірвання кредитного договору № від 23.03.2021.

За змістом ст.651 ЦК України розірвання договору за ініціативою однієї із сторін можливе у разі істотного порушення договору другою стороною.

Істотним порушенням договору, яке відповідно до ст. 651 ЦК України може бути підставою для його зміни або розірвання в судовому порядку, є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору. Тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. Оскільки частина друга статті 651 ЦК України вказує на те, що договір може бути розірвано і в деяких випадках, передбачених законом або договором, то і в цьому випадку має застосовуватись критерій істотності порушення договірних умов, оскільки зворотнє може призвести до того, що кредитор, який має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке положення є неприпустимим, оскільки може підірвати стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності тяжкості порушення і відповідальності. Незастосування критерію істотності позбавляє порушника можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує кредитора відмовлятися від договору (розривати) під прикриттям найменшого порушення. Одним із факторів, що може братися до уваги, є питання про те, наскільки боржник, який порушив договір, реально заінтересований у збереженні договору: чи не спричинить розірвання договору для нього значної шкоди. Розірвання порушеного договору як санкція має бути максимально збалансованим.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року по справі № 199/3846/19

З досліджених судом доказів вбачається, що сторонами кредитного договору № були виконані його умови,зокрема Банк надав кошти позичальнику у спосіб, визначений договором, а позичальник повернула отримані кошти та сплатила відсотки за користування ними, що підтверджується повідомленням банку про закриття рахунку.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що банк здійснив списання коштів, без її доручення, що призвело до нарахування заборгованості.

Разом із тим, з такими доводами суд не може поголитись в повному обсязі, оскільки повідомлення банку про сплату заборгованості стосувались рахунку НОМЕР_3 , який було відкрито на підставі заяви №_CARD від 15.02.2021. Тобто, на підставі іншого договору і не стосуються правовідносин, які виникли між сторонами на підставі договору №.

З цих підстав, суд вважає, що позивач не довів суду наявність істотного порушення умов договору №, що слугувало б підставою для його розірвання за вимогою позичальника.

Крім того, суд наголошує на тому, що 04.02.2022 ОСОБА_1 було погашено заборгованість за договором №, що свідчить про припинення зобов`язання за договором.

Щодо вимог позивача про припинення нарахування платежів на загальну суму 9999 грн та скасування раніше нарахованих платежів та заборгованості по ним згідно з кредитним договором № від 23.03.2021.

Суд повторює, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт списання коштів в сумі 9999 грн 07.05.2021, однак з рахунку НОМЕР_3 , який було відкрито на підставі заяви №_CARD від 15.02.2021.

Жодних обґрунтувань щодо незаконності проведення дій по вказаному рахунку позивач не наводив.

Крім того, суд наголошує на тому, що позивач виконала свої зобов`язання за договором № від 23.03.2021 в повному обсязі і належним чином.

З виписки по рахунку НОМЕР_1 , який було відкрито відповідно до умов договору № від 23.03.2021 вбачається, що будь-яких списань в сумі 9999 грн та відповідно нарахувань додаткових відсотків банк не проводив.

У зв`язку із цим, на думку суду, підстави для скасування заборгованості за договором № від 23.03.2021 відсутні.

Враховуючи те, що суд не знайшов підстав для задоволення вимог про розірвання договору та списання заборгованості, вимоги позивача про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів протиправність дій відповідача.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про захист прав споживача шляхом розірвання договору, припинення нарахування та скасування нарахованих платежів і заборгованості.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.03.2024

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ