Справа №:755/3236/24
Провадження №: 2-о/755/176/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин А.С., про встановлення факту, що має юридичне значення -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась заявник ОСОБА_1 , через представника - адвоката Павлова І.Г., із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Звертаючись з цією заявою до суду, заявник зазначила своє місце проживання: АДРЕСА_1 , що відноситься до адміністративної території Дніпровського районну міста Києва

Разом з тим, як убачається з копії паспорта ОСОБА_1 та отриманих судом відомостей з Електронного реєстру територіальної громади міста Києва, заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Доказів фактичного проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 матеріали заяви не містять.

Отже, зареєстроване місце проживання заявника відноситься до адміністративної території Дарницького районну міста Києва.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги відомості про зареєстроване місце проживання заявника, враховуючи правила підсудності для відповідної заяви, суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи до Дарницького районного суду міста Києва.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 31, 316, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 755/3236/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин А.С., про встановлення факту, що має юридичне значення - передати за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва (02068, м. Київ, вул.О.Кошиця, 5-А).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцять днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

С у д д я