Провадження № 22-ц/802/54/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що її дочка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4 .

Також позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її дочка ОСОБА_3 померла. Після смерті матері малолітня ОСОБА_5 постійно проживає разом з нею, вона, без допомоги батька дитини, здійснює догляд за онукою, самостійно її виховує та утримує матеріально.

Крім того, зазначала, що отримуваний нею дохід не є достатнім для належного забезпечення всіх потреб онуки. Відповідач ОСОБА_2 жодних стосунків з ними не підтримує, вихованням дочки не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Останній є працездатною особою - підприємцем, інших осіб на своєму утриманні не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на дитину.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання малолітньої онуки ОСОБА_5 в розмірі одного прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку щомісячно, а саме в сумі 2833 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції помилково вважав її звернення до суду без оформлення опікунства передчасним та безпідставно відмовив їй у позові.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Дослідивши обставини справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 передчасно звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання онуки, оскільки на час ухвалення рішення остання як опікун малолітньої ОСОБА_5 не була призначена ні органом опіки та піклування, ні судом.

Встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с. 4).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 11 жовтня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 26 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, померла ОСОБА_3 є дочкою позивача ОСОБА_1 , а отже малолітня ОСОБА_5 являється онукою останньої (а.с. 6).

Відповідно приєднаної до матеріалів справи копії довідки від 16 червня 2023 року за № 02-23/146 ОСОБА_5 навчається в 6-В класі комунального закладу загальної середньої освіти «Луцький ліцей №5 Луцької міської ради» (а.с. 9).

З відомостей Реєстру Луцької міської територіальної громади слідує, що позивач ОСОБА_1 та її онука ОСОБА_5 , станом на 13 червня 2023 року, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи актом обстеження умов проживання від 23 червня 2023 року. Також із даного акту вбачається, що умови проживання малолітньої ОСОБА_4 є задовільними, баба забезпечує онуку всім необхідним, батько - відповідач ОСОБА_2 з дитиною не спілкується та не бере участі в її вихованні (а.с. 10-11).

Крім того, копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 та довідкою Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області № 2366 від 15 червня 2023 року підтверджуються ті обставини, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком з 28 грудня 2006 року довічно в розмірі 5 565 грн 92 коп. (а.с. 8,12).

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців батько дитини - ОСОБА_2 з 29 червня 1995 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 13).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

За правилами статті 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством передбачено право баби та діда на процесуальне представництво внуків на підставі самого факту близького кровного споріднення, без необхідності встановлення опіки, піклування чи призначення їх опікуном або піклувальником.

Таким чином, ОСОБА_1 (баба), з якою проживає малолітня ОСОБА_5 (онука), має право на подання в інтересах дитини позову до її батька ОСОБА_2 про стягнення аліментів без призначення її опікуном дитини.

Однак, дана обставина, яка ґрунтується на вимогах матеріального права, не була врахована судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає зі свою бабою ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні і вихованні, колегія суддів дійшла вистовку, що остання має право на отримання від відповідача - батька дитини ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

За таких обставин, на думку колегії суддів, враховуючи матеріальний стан відповідача, який зареєстрований як підприємець та має нерегулярний і мінливий дохід, з нього на користь позивача, на утримання малолітньої онуки, слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 2 833 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, оскільки судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що полягає у неправильному їх тлумаченні та незастосуванні закону, який підлягає застосуванню, то оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 6 даної статті визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду з позовною заявою та з апеляційною скаргою позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, враховуючи, що апеляційна скарга позивача задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано із ухваленням нового про задоволення позову, тому з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави 2 684 грн., а саме суму судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 833 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 липня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 2 684 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: