Справа № 306/1749/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного реєстратора Свалявської міської ради на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року складі судді Ганчак Л.Ф. у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Свалявської міської ради про скасування запису про заборону на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Свалявської міської ради про скасування запису про заборону на нерухоме майно посилаючись на те, що є власником житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. Позивачу стало відомо з витягу з Державного реєстру речових прав щодо об`єкту нерухомого майна за №337672743 від 01 липня 2023 року про наявну заборону (архівний запис) зареєстроване 03 жовтня 2006 року Свалявською державною нотаріальною конторою за №3824062 на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 на підставі повідомлення, серія та номер б/н від 25.04.1988 року Свалявське відділення Ощадбанку. Позивач вважає, що як власник майна він не може реалізувати своє право щодо розпорядження власним майном, оскільки на даний час відсутні будь-які правові підстави для існування обтяження на майно. В зв`язку з вищевикладеним просив скасувати запис про заборону, який зареєстрований в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень: №50841329 на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 згідно повідомлення Свалявського відділення Ощадбанку б/н від 25.04.1988 року.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року заявлений позов задоволено.

В апеляційній скарзі державний реєстратор Свалявської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував, що він є неналежним відповідачем у даній справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

З такими висновками суду не погоджується колегія суддів, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи установлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2023 року (індексний номер витягу 337672743) та договором дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. 19 вересня 2002 року, зареєстрований в реєстрі 4420 (а.с. 6,7).

У Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2023 року (індексний номер витягу 337672743)в розділі інформації про державну реєстрацію обтяжень міститься інформація щодо заборони на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 згідно повідомлення Свалявського відділення Ощадбанку б/н від 25.04.1988 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень: №50841329 (а.с.8).

Згідно довідки №57 від 07.07.2023 року виданої керуючим відділення №10006/0104 АТ "Ощадбанк" будь-яка інформація щодо невиконаних зобов`язань за померлою ОСОБА_2 , яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 перед АТ "Ощадбанк" відсутня (а.с.11).

Відповідно до ч.1,2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справі №461/6793/15-ц (провадження № 61-15551св18).

У заявленому позові позивач зазначив відповідачем державного реєстратора Свалявської міської ради.

Матеріалами справи доведено, що заборона на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 3824062, запис про яку просить скасувати позивач, зареєстрована 03.10.2006 на підставі повідомлення виданого 25.04.1988 Свалявським відділенням Ощадбанку.

У спірних правовідносинах державний реєстратор Свалявської міської ради не є належним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Клопотання про залучення до участі у справі інших належних відповідачів позивачем не заявлено. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд не вправі встановлювати факти, робити висновки по суті спору за неналежного суб`єктного складу учасників та вирішувати питання про права і обов`язки осіб, не залучених до участі у справі.

Суд не врахував вищенаведені обставини справи та вимоги закону та помилково задовольнив заявлений позов.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні заявленого позову з вищенаведених підстав.

Керуючись статями 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу державного реєстратора Свалявської міської ради задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Свалявської міської ради про скасування запису про заборону на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Свалявської міської ради 1609,50 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2024 року.

Головуючий:

Судді: