КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року місто Київ

Справа № 381/2624/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6576/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О. В. (суддя-доповідач), Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Ніколаєнко Олени Миколаївни в інтересах Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2023 року (ухвалене у складі судді Ковалевської Л.М., інформація про дату складання повного рішення відсутня)

у справі за позовом Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

У серпні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовомдо ОСОБА_2 , у якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 34027,78 грн - за тілом кредиту,4725,00 грн - за нарахованими відсотками, а всього -38752,78 грн, а також вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Позов обґрунтований тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 26.12.2011, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає договір. Позивач умови договору виконав, проте відповідач порушив умови договору кредиту, не повернув отриманий кредит своєчасно, не сплатив кошти (відсотки) за користування ним.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 26.12.2021 в розмірі 34027,78 грн - заборгованість за кредитом та судові витрати в сумі 2 276 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, Ніколаєнко О. М. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» 27 грудня 2023 року, згідно поштової відмітки, направила на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 4 725 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, а висновки суду не відповідають обставинам справи оскільки сторонами у належній формі досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема процента ставка у розмірі 18%, розмір кредиту - 35 000 грн та строк кредитування - 36 місяців, підтвердженням чого є підписаний відповідачем кредитний договір за допомогою ОТP-пароля.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 січня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених в ній недоліків не більше 5-ти днів з дня отримання ухвали, шляхом подачі апеляційному оригіналу документа про сплату судового збору.

17 січня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ніколаєнко О. М. надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня2024 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та запропоновано відповідачу протягом 5 днів з дня отримання ухвали подати відзив на апеляційну скаргу.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження, разом із апеляційною скаргою надсилалися за зареєстрованим місцем проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 52),проте конверт повернувся не врученим із відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 100), що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заочне рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, а тому переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом не відповідає з огляду на таке.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що 26.12.2021 Діабом Махмудом підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» з використанням платіжної картки кредитка «Універсальна» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Характеристика типу кредитної лінії з використанням платіжної картки кредитка «Універсальна» визначена у довідці про умови кредитування «Універсальна», а також Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Згідно з пунктом 1.1.6.1 Умов та Правил строк дії договору - 12 місяців з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання з автоматичним лонгуванням на той же строк у разі, якщо жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору.

Відповідно до пункту 1.1.6.4 Умов та Правил термін позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 15 років.

У пункті 1.1.2.1.2 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до тарифів банку.

Основним обов`язком клієнта відповідно до п. п. 2.1.1.5.1 є обов`язок щодо погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених пунктами 2.1.1.3.1, 2.1.1.3.2 договору.

Згідно з пунктами 2.1.1.2.10, 2.1.1.3.1 Умов та Правил за користування кредитом клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у тарифах банку та паспорті споживчого кредиту. В разі прострочення зобов`язань за договором клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. В разі неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений у п. п. 2.1.1.2.4 договору, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна Gold», 74,4% - для преміальних карток: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature.

У пункті 2.1.1.3.5 Умов та Правил сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі.

Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» передбачено, що за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань нараховується штраф у розмірі 500 грн та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій.

Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши відповідачу кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на картковий рахунок.

Відмовляючи у задоволені позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц, суд першої інстанції зробив висновок, що Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви.

За таких обставин суд першої інстанції зробив висновок про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, у зв`язку з чим, відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафами (фіксованої частини та процентної складової).

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на його невідповідність обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам та вказує на таке.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем 13 січня 2022 року було укладено в електронній формі кредитний договір № б.н. АТ КБ «ПриватБанк»» на суму кредиту 35 000 грн, строком на 336 місяців, із фіксованою процентною ставкою 18 % річних. Підтвердженням підписання ОСОБА_2 такого кредитного договору є поаркушна зноска, що містить такі реквізити:

ОСОБА_2, НОМЕР_2

Простий електронний підпис: ІНФОРМАЦІЯ_2

Фінансовий номер телефону: НОМЕР_3

2022-01-13 19:20:59

Таким чином, вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора.

У даній справі суд першої інстанції помилково застосував висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки суду був наданий кредитний договір, що підписаний електронним підписом Відповідача (а. с. 24-30 зворот) відповідно до якого відповідач ознайомлений з інформацією щодо (а) реальної річної процентної ставки та орієнтовною загальною вартістю кредиту для споживача, (б) процентною ставкою(в) строком кредитування, а тому висновок суду першої інстанції про недоведеність досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору в належній формі є безпідставним.

З матеріалів справи також вбачається, що Відповідачу 13.01.2022 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт у розмірі 35 000 грн(а. с. 11).

Із виписки за договором № б/н по картковому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що Відповідач використав кредитні кошти, а саме списав з карткового рахунку суму у розмірі 35 000 грн та один раз виконав свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів (а. с. 10). Разом із цим, станом на 02.03.2023 за даним договором у Відповідача утворилася заборгованість у розмірі 38 752,78 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 34027,78 грн та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 4 725 грн.

За таких обставин судом першої інстанції помилково визнано недоведеним факт досягнення між сторонами усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі і умов, щодо відсотків за користування кредитом та строку кредитування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами кредитного договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, висновок суду про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками є необґрунтованим, адже із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок неналежного виконання обов`язків за договором у відповідача виникла заборгованість по відсотках за користування кредитом у загальному розмірі 4 725 грн, яка підлягає стягненню, зважаючи на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, допустимий і достовірний доказ, відповідачем спростований не був. Зазначений розрахунок перевірений колегією суддів та колегія суддів з ним погоджується.

Оскільки висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають встановленим обставинам справи суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та ухвалює нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 684 грн та апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн, що разом становить 6 710 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Ніколаєнко Олени Миколаївни в інтересах Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2023 року в частині відмови в задоволенні стягнення відсотків за кредитом та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.01.2022 у загальному розмірі 38 752,78 (тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривні78 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 34 027 (тридцять чотири тисячі двадцять сім) гривень 78копійок та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 4 725 (чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50).

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська