Справа № 139/858/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 березня 2024 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судового засідання Слободянюк О.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Пограничного Артура Михайловича (повноваження на а.с.4) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24.02.2015 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дочки в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. На даний час такий розмір стягуваних аліментів є замалим для дитини, так як вона подорослішала, в зв`язку з чим потребує більших витрат на харчування, навчання та розвиток, а тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів і визначити їх у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 11.01.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи було вирішено проводи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Ухвалою від 12.02.2024 справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання було призначено на 07.03.2024.

07.03.2024 у зв`язку з неявкою сторін судове засідання було відкладено на 27.03.2024.

В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, відзиву не направив, судові повістки з копіями матеріалів позовної заяви, які направлялись за його зареєстрованим місцем проживання повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_1 (зворот а.с.18).

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області №139/24/15ц від 24.02.2015 винесеного на заміну рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.07.2009 року у справі №2-581/2009, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітня (а.с.7,8)

Відповідно до довідки старости Котюжанівського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради №9-3 від 05.01.2024, позивач ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до Постанови Верховного Суду № 61-20737св19 від 05.02.2020, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

З аналізу норм частини 1 статті 192 СК України вбачається, що перелік обставин, які можуть стати підставою для зміни розміру аліментів, не є вичерпним.

При визначенні розміру аліментів за нормами частини 1 статті 182 СК України, суд враховує серед іншого, інші обставини, що мають істотне значення.

Так, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень.

Дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 16 років, отже аліменти в розмірі 1000 гривень не відповідають розміру аліментів відповідно до закону, для дитини відповідного віку.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 проживає біля матері, розмір аліментів, визначений рішенням суду від 24 лютого 2015 року, вочевидь не може задовольнити потреби дитини та забезпечити її належне харчування, одяг, витрати на освіту і розвиток. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зміна способу стягнення аліментів відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю і змінити визначений рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 лютого 2015 року спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно на стягнення аліментів у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття .

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 23 Постанов Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У зв`язку з цим, у цій справі новий розмір аліментів повинний стягуватися з відповідача саме з часу набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача в сумі 1211 грн 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191-192 СК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, визначених рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 лютого 2015 року (Справа №139/24/15-ц), яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 грн щомісячно, на аліменти у розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24.02.2015 (справа №139/24/15-ц).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 копійок на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: невідомий, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення складено 27.03.2024.

Суддя: