Провадження № 2/522/2845/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Купцова С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач мотивує вимоги тим, що 01 червня 2023 року уклала шлюб з Відповідачем. У сторін від шлюбу відсутні спільні діти.

Як зазначає Позивач, підставою розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів з чоловіком, наявність різних характерів, у зв`язку з чим з 15.08.2023 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть.

Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

23 січня 2024 року від Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

23 січня 2024 року від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

В судове засідання 28 березня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 та громадянка України ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 01 червня 2023 року, про що свідчить актовий запис №Е 36/2023, зареєстрований відділом РАЦС м. Глонн Федеративної республіки Німеччина.

З поданого позивачем в якості доказу документу про укладення шлюбу вбачається проставлення на ньому апостиля.

Отже, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 01 червня 2023 року у відділі РАЦС м. Глонн Федеративної республіки Німеччина, про що зроблено відповідний запис про шлюб № Е 36/2023, є дійсним на території України і не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення.

На даний час сторони шлюбних відносин між собою не підтримують, сім`я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивачка ОСОБА_1 від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася.

Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка не має наміру.

При цьому, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Розірвати шлюб зареєстрований між громадянином України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та громадянкою України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), 01 червня 2023 року відділом РАЦС м. Глонн Федеративної республіки Німеччина, запис про шлюб №Е 36/2023.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 29 березня 2023 року.

Суддя Л. М. Чернявська