Провадження № 2/760/463/24
Справа № 760/2053/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» /далі - ТОВ «Росвен Інвест Україна»/ (, адреса: 03126, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 6) про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

28.01.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 23.01.2022, за підписом позивача, в якій позивач просить стягнути з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 38 014,48 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2022 для розгляду даної справи визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.02.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Обґрунтування позову

В позові вказується, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 1002, яким звернуто стягнення з позивача, ОСОБА_1 , 55 169,13 грн за кредитним договором № 22#2 від 27.05.2013, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», , право вимоги за яким перейшло на підставі договору факторингу № 475/БД06-2/19 від 19.12.2019 до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», .

Зазначається, що постановою від 21.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису. Так, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису.

Як стверджує позивач, в рамках зазначеного виконавчого провадження з нього було примусово стягнуто із заробітної плати, з урахуванням витрат на проведення виконавчих дій та основної винагороди виконавця, загальну суму 42 625,94 грн, в тому числі 38 014,48 грн саме на користь відповідача TOB «Росвен Інвест Україна».

Зі слів позивача, за його позовом до відповідача, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30.09.2021 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначене судове рішення набуло законної сили.

Зважаючи на те, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30.08.2021 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти у розмірі 38 014,48 грн.

Щодо правової позиції відповідача

Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов.

При цьому, суд враховує, що наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень підтверджується отримання відповідачем 13.07.2023 ухвали суду про відкриття провадження у справі, яка направлялась відповідачу разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї.

Зазначеним підтверджується, що станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження.

Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

За змістом наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису, вчиненого 05.10.2020 приватним нотаріусом Григорян Д.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1002 (а.с. 5) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» запропоновано стягнути заборгованість за кредитним договором № 22#2 від 27.05.2013 у загальній сумі 55 169,13 грн.

Постановою приватного виконавця Табінського О.В. від 21.10.2020 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 1002 від 05.10.2020 (а.с. 10), а постановою приватного виконавця від 29.10.2020 в межах даного виконавчого провадження звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 11-12).

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30.08.2021 у справі № 242/2884/21 (з урахуванням ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 08.12.2021 про виправлення описки) (а.с. 6-9; https://reyestr.court.gov.ua/Review/99266187; https://reyestr.court.gov.ua/Review/101741014) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1002, вчинений 05.10.2020, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 55 169 (п`ятдесят п`ять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 13 коп.

Як стверджує позивач та свідчить аналіз Єдиного реєстру судових рішень, зазначене рішення суду набрала законної сили.

До матеріалів справи долучено копію довідки приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» від 24.12.2021 за змістом якої ОСОБА_1 дійсно працює на цьому заводі з 26.04.1999, та у період з листопада 2020 по серпень 2021 року з його заробітної плати в межах ВП № НОМЕР_2 утримано 42 625,94 грн (а.с. 13).

Крім того, матеріали справи містять копії платіжних доручень про перерахування на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості згідно ВП НОМЕР_2: від 07.12.2020 на суму 2 696,05 грн, від 06.01.2021 на суму 3 133,71 грн, від 05.02.2021 на суму 4 597,31 грн, від 05.03.2021 на суму 3 606,16 грн, від 07.04.2021 на суму 2 903,34 грн, від 07.05.2021 на суму 2 912,02 грн, від 07.06.2021 на суму 4 003,91 грн, від 07.07.2021 на суму 4 769,29 грн, від 06.08.2021 на суму 5 243,29 грн, від 07.09.2021 на суму 4 149,40 грн (а.с. 14-18).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані ним норми права

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту ст.. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий

не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того,

чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку,

що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ

є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,

що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Відповідні правові висновки також викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18.

Встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 38 014,48 грн, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд констатує, що отримані відповідачем кошти у визначеній сумі підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Задовольняючі позовні вимоги суд виходить з того, що відповідачем доказів повернення безпідставно набутих коштів, суду не надано.

Щодо судового збору

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі сплатив 992,40 грн судового збору (а.с. 19).

З урахуванням результатів розгляду спору, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса, - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (, адреса: 03126, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 6) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ):

- 38 014,48 грн (тридцять вісім тисяч чотирнадцять гривень сорок вісім копійок) безпідставно отриманих коштів;

-992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич