Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/246/24
Провадження № 2/935/450/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Янчук В.В.,

за участі секретаря - Кумечко С.М.,

сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Коростишівського районного суду, згідно з виконавчим листом від 05 квітня 2007 року у справі № 2-193(2007) з відповідача стягнуто на утримання позивача та утримання її старшого брата аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно.

У продовж усього часу з моменту розірвання шлюбу між батьками, позивач проживала разом з матір`ю, відповідач мало цікавився і майже не брав жодної участі у житті, вихованні позивача. Навіть після припинення стягнення аліментів, останній не виконував свій обов`язок належним чином, що призвело до утворення заборгованості по сплаті аліментів, яка становить 6859,96 грн.

22.11.2023 року позивач досягла повноліття, а сплата аліментів на її утримання припинилась. На момент досягнення повноліття продовжує навчання та є студенткою 2 курсу денної форми навчання на контрактній основі Державного університету «Житомирська політехніка», термін навчання становить з 12 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року.

Вартість навчання складає 2090 грн. на місяць, тобто 20900 грн. на рік. У 2023 році позивачем було сплачено за надання освітніх послуг 14630 грн. Позивач зазначає, що на період навчання проживає у гуртожитку навчального закладу, та сплачує за проживання у гуртожитку кошти у розмірі 1000 грн. на місяць.

Окрім витрат на навчання та проживання у гуртожитку, змушена нести витрати, пов`язані з проїздом до місця навчання, що в місяць становлять близько 500 грн. Через навчання позивач не має можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе всім необхідним. Мама позивача ОСОБА_3 допомагає їй у цьому, проте, цього є недостатньо. Таким чином, у зв`язку з продовженням навчання, відсутністю можливості отримувати доходи та необхідністю нести додаткові витрати на оплату навчання, проїзд до місця навчання, проживання у гуртожитку придбання усього необхідного для навчання позивач потребує додаткової матеріальної допомоги.

За вказаних обставин, та з посиланням на норми ст. ст. 182, 199 СК України позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до закінчення навчання, тобто до 30.06.2026, без врахування канікулярного періоду, але не довше ніж до досягнення 23 років.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що він перебуває у шлюбі та має четверо малолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні. Разом з дружиною мають статус багатодітної сім`ї, у зв`язку з чим мають пільги , передбачені законодавством для багатодітних сімей. Доходів немає, дружина перебуває у декретній відпустці. У зв`язку з невеликим доходом, вимушений був звертатись за отриманням матеріальної допомоги , яка йому була виплачена в розмірі 2000 грн. На проведення ремонтних робіт в будинку, вимушені з дружиною взяти кредити, і заборгованість за якими становить 44981,19 грн. Можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання немає.

До суду позивач подала відповідь на відзив, відповідно до якого вказала, що відповідач стабільно, багато років має високий, проте не офіційних дохід, має у власності земельну ділянку, площею 2,1985 га. та транспортний засіб, а тому, має можливість сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 4000 грн, щомісячно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів та доводів, що викладені в позові та просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідач працює неофіційно, а тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання на період навчання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , щодо позовних вимог заперечив, в їх задоволенні просив відмовити. Вказав, що офіційно не працевлаштований, але його середньомісячний дохід складає близько 15000 грн, а тому матиме можливість сплачувати аліменти в розмірі лише 1500,00 грн. щомісячно. Вказав, що коштів не вистачає, оскільки дружина перебуває у відпустці по огляду за дітьми, часто хворіє дитина, ремонт в будинку проводить власними силами.

Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2 , і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 7) та сторонами не заперечується.

З копії довідки Державного університету «Житомирська політехніка» від 23.11.2023 № 282/23 вбачається, що ОСОБА_1 є студенткою 2 курсу навчання Державного університету «Житомирська політехніка» 4-го рівня акредитації, факультету педагогічних технологій та освіти впродовж життя, денної форми навчання, освітнього ступеня бакалавр, спеціальності 053 «Психологія» (Екстремальна психологія). Навчання здійснюється на контрактній основі. Термін навчання з 12.09.2022 по 30.06.2026 року ( а.с.10).

ОСОБА_1 проживає в гуртожитку ДНЗ «Центр легкої промисловості та побутового обслуговування населення м. Житомира», і сплачує за проживання суму в розмірі 1000 грн на місяць, і вказана обставина підтверджується копією довідки № 553 від 22.12.2023 ( а.с. 13).

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частинами 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як відповідач так і мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 .

Із матеріалів справи вбачається, що у позивача не існує будь-якого доходу, вона не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання.

Судом встановлено, що позивач несе витрати пов`язані з навчанням. Проте, доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя), позивач не надала.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на час розгляду справи судом прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3040 гривень.

В судовому засіданні відповідач зазначив, що його дохід в місяць в середньому становить 15000 грн., а тому він має можливість надавати доньці лише 1500 грн на місяць.

А тому, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, наявність на його утриманні ще 4 малолітніх дітей, останній є працездатною особою, не є пенсіонером та не є особою з інвалідністю, відсутність доказів спроможності надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки у розмірі 4000 грн. щомісячно, виходячи із реалій сьогодення та забезпечення балансу інтересів як одержувача, так і платника аліментів, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, на період навчання, до досягнення донькою 23 років, а пред`явлений позивачем позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08.02.18 у справі № 205/1302/16-ц).

Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 430 ЦПК на підставі ст.ст. 182, 191, 198, 199, 200 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот ) гривень, щомісячно, починаючи з 19.01.2024 р. і до закінчення навчання 30.06.2026, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.

В іншій частині вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено: 29.03.2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.В.Янчук