Справа № 199/9490/23
(2/199/605/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Циганок К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про зняття арешту з майна, в якому зазначила, що постановою державного нотаріусу Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 14 вересня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмова державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивована тим, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить спадкодавцю ОСОБА_2 , зареєстровано арешт в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 9482903 від 03.02.2010 р., на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 10.12.2009 року Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Одеса), який є правонаступником Шевченківського та Центрального ВДВС стосовно арешту нерухомого майна повідомлено про те, що власником квартири згідно вищевказаного обтяження є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а не спадкодавець: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Позивач зазначає, що надана Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Одеса) інформація не відповідає дійсності, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власником квартири не є та ніколи не був.

Зважаючи на наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту за № 9482903 від 03.02.2010 р., позивач позбавлена можливості оформити спадщину після смерті свого чоловіка - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позивач просила суд скасувати арешт на вищевказане майно.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою державного нотаріусу Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 14 вересня 2023 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмова державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивована тим, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить спадкодавцю ОСОБА_2 , зареєстровано арешт в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 9482903 від 03.02.2010 р., на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 10.12.2009 року Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Одеса), який є правонаступником Шевченківського та Центрального ВДВС стосовно арешту нерухомого майна повідомлено про те, що власником квартири згідно вищевказаного обтяження є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а не спадкодавець: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

При цьому, повідомлено, що пошуком відомостей в Автоматизованій системі виконавчого провадження, встановлено, що завершені виконавчі провадження, в рамках якого накладено вказане обтяження та де боржником значиться ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у тому числі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні.

Повідомлено про відсутність у відділі інформації стосовно накладення арешту з реєстраційним номером 9482903.

Будь-які судові рішення та постанови відділів державної виконавчої служби, у тому числі постанови Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 10.12.2009 р., в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 , також відсутні, що підтверджується відповіддю КП «ДМБТІ» ДМР за вих. № 11678 від 03.11.2023 р. на адвокатський запит.

Судом встановлено, що право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 11 жовтня 1991 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д. під реєстровим № 2-3204.

Реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 підтверджено комунальним підприємством «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради та Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

Крім того, державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на виконання ухвали суду від 04.12.2023 р. надано інформацію про те, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Четвертої дніпровської (Дніпропетровської) державної нотаріальної контори № 2 за 1991 рік за реєстровим № 2-3204 від 11 жовтня 1991 року є запис про реєстрацію договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_3 , 1933 р.н., та ОСОБА_2 , 1957 р.н.

Отже, зважаючи на вищевикладені обставини суд вважає права позивача, як спадкоємця після смерті свого чоловіка - власника нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , порушеними та такими, що підлягають захисту в обраний позивачем спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) виклала висновок про те, що … [вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції].

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилались, як на підставу своїх позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена нею сума судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 76, 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 274-279, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перший правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна, - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: № 9482903 зареєстрованого 03.02.2010 о 17:49:16 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 10.12.2009, Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ОСОБА_4 , власник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обтяжувач: Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, код: 34984540, заявник: Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, код: 34984540.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко