Провадження №2/592/375/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючої судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Панасовської В.В., відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Шокола Наталія Валеріївна, Сумська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним,

у с т а н о в и в:

29.11.2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом і просила поновити їй процесуальний строк на подання позову та визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 28.07.2010 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шокола Н.В. за реєстровим номером 3338.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_7 є її рідним братом, вони народилися у шлюбі від батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, спадкоємцями за законом якої стали дружина ОСОБА_6 та діти: ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , а після смерті матері ОСОБА_6 , спадкоємцями за законом залишилися діти ОСОБА_4 і ОСОБА_7 . Після смерті батьків ОСОБА_4 і ОСОБА_7 успадкували квартиру АДРЕСА_2 , за частину якої ОСОБА_7 їй виплатив. Але, за свого життя під час перебування у шлюбі батьки ОСОБА_4 побудували житловий будинок по АДРЕСА_1 , який розташований на приватизованій земельній ділянці 0,1000 га житловою площею 105,8 кв. м., право власності на який було оформлено на ім`я ОСОБА_6 . На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 позивач знала, що зазначений житловий будинок був подарований матір`ю брату на підставі договору дарування житлового будинку від 28.07.2011 року, але вона ніколи не знайомилася із змістом зазначеного договору дарування та не знала, і не могла знати до листопада 2023 року, що житловий будинок був подарований матір`ю ОСОБА_6 без згоди батька ОСОБА_8 , якому на момент вчинення зазначеного правочину зазначений житловий будинок також належав на праві спільної сумісної власності подружжя. Позивач вважає, що зазначений правочин, договір дарування житлового будинку від 28.07.2010 року, укладений між дарувальником ОСОБА_6 та обдарованим ОСОБА_7 , який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В. за реєстровим № 3338 порушує вимоги закону, а тому на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України за позовом зацікавленої особи може бути визнаний судом недійсним.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

18.03.2024 року суд закрив підготовче засідання і призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених вище.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, вважаючи їх такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства та не обґрунтовані належними доказами, зазначивши також, що позивачем пропущений строк позовної давності. Тому з цих підстав відповідачі позовні вимоги не визнають та у задоволенні позову просять відмовити.

Треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Шокола Н.В. та Сумська державна нотаріальна контора про день та час розгляду справи повідомлені, у судове засідання не з`явились, надані заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Так, відповідно до договору дарування житлового будинку від 28.07.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Шокола Н.В., ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_7 житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,1000 га (а.с.7-8)

ОСОБА_6 є матір`ю позивача ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 - рідним братом останньої, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10.05.1960 року (а.с.11)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 14.11.2012 року (а.с.13)

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що договір дарування житлового будинку від 28.07.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шокола Н.В. за реєстровим номером 3338 було укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за їх взаємною згодою, з повним розумінням вимог чинного законодавства щодо недійсності угод та з бажанням настання юридичних наслідків укладення даного договору.

Крім того батько ОСОБА_4 - ОСОБА_8 під час укладання договору дарування житлового будинку від 28.07.2010 року надав згоду своїй дружині ОСОБА_6 на відчуження такого будинку своєму синові ОСОБА_7 .

Ця обставина підтверджується, зокрема п. 14 вищезазначеного договору, де зазначено: «…Даний договір вчиняється за згодою чоловіка ДАРУВАЛЬНИКА - ОСОБА_8 , що підтверджується згодою, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В. від 28.07.2010 року за №3337...».

Тобто доводи ОСОБА_4 з приводу того, що житловий будинок був подарований матір`ю ОСОБА_6 без згоди батька ОСОБА_8 , спростовуються вказаним вище доказом.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно зі статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

За правилом частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За змістом статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2016 року у справі № 6-93цс16 дійшов висновку, що особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які засвідчують існування помилки, неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно мала місце і вона має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку, що вказане нерухоме майно, яке за життя належало ОСОБА_6 було подароване за згодою її чоловіка ОСОБА_7 . Житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 та присадибна земельна ділянка кадастровий номер :10:007:0008 була набута у власність ОСОБА_7 за договором дарування житлового будинку від 28.07.2010 року. Будь-які твердження позивача, що її батько - ОСОБА_8 не надавав згоду своїй дружині ОСОБА_6 на відчуження спірного будинку, який був подарований ОСОБА_7 , не підтверджено жодним доказом.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, судом встановлено, що договір дарування укладений 28.07.2010 року, а з позовом до суду ОСОБА_4 звернулась 29.11.2023 року, тобто більше ніж через 13 років. Отже, позивачем безпідставно пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду і жодних доказів на поважність пропуску цього строку нею не надано.

Тому суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним є необґрунтованим і в його задоволенні належить відмовити.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні позову ОСОБА_4 щодо визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 28.07.2010 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шокола Н.В. за реєстровим номером 3338.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_4 .

Треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Шокола Наталія Валеріївна, АДРЕСА_7 , Сумська державна нотаріальна контора, м.Суми, пр-т Шевченка, 3, .

Повний текст рішення виготовлено 25.04.2024 року.

Суддя Г.Ю. Корольова