Справа № 454/4320/23 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В.
Провадження № 22-ц/811/3069/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників справи цивільну справу № 454/4320/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів, поданої до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

04.10.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просить з метою забезпечення доказів витребувати у ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватних нотаріусів Бойчук Н.І., Паук А.Я. та ОСОБА_2 ряд документів.

Заяву обґрунтовує необхідністю отримання доказів для наступного пред`явлення позову про незаконність переходу набуття права власності на належну йому будівлю по АДРЕСА_1 . Зазначає , що не має можливості самостійно отримати перелічені у заяві докази, оскільки такі містять нотаріальну таємницю, а також йому не вдалось отримати доступ до виконавчого провадження.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто заявнику.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що ним не обґрунтовано неможливість зібрати докази самостійно, оскільки у заяві він переконливо зазначив, що має труднощі у збиранні необхідних доказів, зокрема в силу нотаріальної таємниці. Щодо неотримання доступу до виконавчого провадження, то зазначене буде підтверджено при допиті його як свідка. Повернувши заяву про забезпечення доказів, суд позбавив його права на доступ до суду. Стверджує, що його заява повністю відповідає вимогам процесуального закону, зокрема ст.ст.116,117 ЦПК України. Відмова у забезпеченні доказів суперечить роз`ясненням наданим у Постанові Пленуму ВСУ «Про застосування норм процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 р. №5, яка спрямовує суди забезпечувати докази, якщо для осіб подання потрібних доказів є неможливим або в неї є труднощі у поданні доказів. Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

04.10.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просить з метою забезпечення доказів витребувати у ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження №42451325 для з`ясування чому не були організовані прилюдні торги по реалізації предмета іпотеки. Від приватних нотаріусів Бойчук Н.І., Паук А.Я. та ОСОБА_2 витяги з реєстрів про вчинення реєстрації договору іпотеки , його зміни та обтяження предмету іпотеки, інформації про припинення іпотеки з зазначенням підстав і дати, документи, що стосуються прилюдних торгів, а також ряд інших документів, які на думку позивача йому потрібні для доказування незаконного заволодіння банком предмету іпотеки. Позивач припускає, що кимось із цих нотаріусів видано виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки про що йому невідомо , а без зазначених доказів він не може звернутися до суду з позовом про незаконність переходу набуття права власності на належну йому будівлю по АДРЕСА_1 .

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення доказів позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником належно не обґрунтовані підстави, які дали б можливість припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Крім цього, суд зазначив, що заявником не наведено будь-яких відомостей щодо відмови йому у наданні інформації яку він просить витребувати, чи факту звернення за отриманням такої.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч.1-4 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що забезпечення доказів можливе лише у тому випадку якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що заявник не навів у заяві обгрунтувань, про те, що засоби доказування можуть бути втрачені та , що збирання доказів згодом стане неможливим чи утрудненим.

Згідно з п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Як вбачається з мотивів заяви про забезпечення доказів, заявник не наводить конкретних обставин для доказування яких необхідні докази,які він просить витребувати, зокрема заявник лише припускає, що перехід права власності на іпотечне майно від нього до банку відбувся чи то на підставі виконавчого напису нотаріуса, чи то внаслідок проведення прилюдних торгів, чи можливо на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на майно. Тобто всі зазначені підстави є лише припущенням заявника, з яких неможливо встановити, який же саме позов буде подано та які саме докази йому необхідні та чи взагалі ці докази існують.

Зміст та обсяг порушеного права та виклад обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але поряд з цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет майбутнього спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних правовідносин, а також чи докази, які просить забезпечити заявник будуть необхідними.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову).

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що звернувшись з конкретним позовом та визначившись з підставами та предметом спору, заявник не буде позбавлений звернутись до суду з заявою про забезпечення доказів у разі неможливості їх отримання.

Відповідно до положень ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження серед іншого є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Наведене свідчить, що подання доказів можливе на інших стадіях цивільного процесу, а не лише разом з позовною заявою, а тому заявник жодним чином не позбавлений доступу до суду в результаті відмови у задоволенні цієї заяви.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що заявник був учасником виконавчого провадження та відповідно він має право знайомитись з ним, однак доказів того, що він не зміг скористатися цим правом, зокрема звертався до виконавчої служби з проханням ознайомитися з виконавчим провадженням,яке він просить витребувати шляхом забезпечення доказів, суду не надав.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції постановив законну і обґрунтовану ухвалу, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права..

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.374ч.1 п.1, 375, 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 березня 2024 року.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк