РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/206/24

23 квітня 2024 року м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 08.11.2016 розірвано шлюб між сторонами. Від спільного подружнього життя сторони мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 08.11.2016 року у справі №564/1834/16-ц вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі у розмірі по 800 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, виконавчий лист на примусове виконання якого перебуває у відділі ДВС. Вказує, що відповідач офіційного працевлаштування на території України не має, а тому аліменти нараховуються у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У 2022 році відповідач виїхав до Федеративної Республіки Німеччина, де перебуває та працює, перебуває там два роки, має дохід, а тому вважає, що його матеріальний стан покращився і останній зобов`язаний належним чином виконувати свій батьківський обов`язок. З грудня 2022 року відповідач почав сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме у розмірі 2000 грн щомісячно, що свідчить про покращення матеріального становища відповідача. Зазначає, що на даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Неповнолітній син сторін потребує значно більшого догляду та коштів на своє утримання, у зв`язку з чим збільшились потреби в навчанні, лікуванні та ін. Також син сторін має проблеми із зором, що потребує періодичних обстежень у лікаря-офтальмолога, у 2018 році сину було проведено операцію на косоокість, призначено носіння окулярів, які слід регулярно змінювати. Відповідач участі у додаткових витрат на утримання дитини участі не приймає, а тому левову частину витрат на утримання дитини несе позивач.

Просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягувати їх у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 17.01.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

Відповідачем, ОСОБА_2 , подано відзив на позов, в якому останній підтверджує, що на даний час перебуває за кордоном, оскільки намагається забезпечити свою родину: сина ОСОБА_4 , дружину, маму, сестру і батька. Вказує, що його батьки мають пенсію у розмірі 5000 грн, а тому частково перебувають на утриманні відповідача, а працює лише він один. На даний час від працює водієм у Німеччині, має можливість частково забезпечувати здорове харчування із свіжих фрешів та усіх видів фруктів, а тому він забезпечує сину, коли приїжджає до нього у гості, оздоровлення та поліпшення самопочуття психологічно та фізично. Також вказує, що в минулому році пережив операцію, оскільки тяжко працював, щоб забезпечити родину і отримав травму живота. Вказує, що дуже любить сина, купує все потрібне йому, оплачує мовні курси, лікування очей і хоче з ним бачитись, але позивач відпускає сина лише на місяць. Також вказує, що готовий нести усі витрати на дитину, що він і робив всі роки.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 20.09.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №364.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 08 листопада 2016 року у справі №564/1835/16-ц розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 травня 2012 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції, актовий запис №70. Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_5 відновлено її дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 ". Рішення суду набрало законної сили 21.11.2016.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 08 листопада 2016 року у справі №564/1834/16-ц вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 800 (вісімсот) грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 29.09.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 21.11.2016.

07 грудня 2016 року Костопільським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист у справі №564/1834/16-ц, який перебуває на примусовому виконанні, що вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53124509 від 14.12.2016.

Із наданого 16.11.2023 Костопільським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №24805 вбачається, що згідно виконавчого листа №564/1834/16-ц від 07.12.20216 станом на 01.12.2023 у ОСОБА_2 існує переплата зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 9236 грн. Розмір сплачуваних відповідачем аліментів складає 2000 грн на місяць.

Із консультативного висновку лікаря офтальмолога від 29 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 , 2012 року народження, має скарги на низький зір, проведено оперативне лікування косоокості у 2018 році.

Судом також встановлено, що 22.02.2023 придбано окуляри загальною вартістю 4150 грн, а 25.08.2023 - вартістю 3930 грн, що вбачається із товарного чеку №42 від 22.02.2023 та №103 від 25.08.2023. Призначення та покупець у чеках не вказані.

Також судом встановлено, що 03 лютого 2022 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 ), що підтверджується повторно виданим 07.06.2023 свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис про шлюб №27.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно дост.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч.ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, ст.192 Сімейного кодексу України визначає виключний перелік підстав для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Суд також враховує, що в силу вимог ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а відтак останні несуть рівні обов`язки щодо утримання дітей і позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач зі своєї сторони несе аналогічні розміру заявленим позовним вимогам витрати по утриманню дітей.

У справах про збільшення розміру аліментів позивач, відповідно до ст.81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більшому розмірі.

Враховуючи викладене та з урахуванням ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено необхідності збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів до 5000 грн щомісячно, оскільки доказі того, що позивач зі своєї сторони несе аналогічні витрати на утримання дитини в місяць позивачем не надано і судом таких доказів не здобуто.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача про те, що на даний час матеріальний стан позивача змінився внаслідок зростання витрат на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку, оскільки витрати на придбання продуктів для дитини та одягу охоплюються аліментами.

Щодо доводів позивача про підстави для збільшення розміру аліментів наявністю витрат на лікування у зв`язку із наявним захворюванням зору дитини, то суд враховує, що відповідно до вимог ст.185 Сімейного кодексу України, це є додатковими витратами, розмір яких визначається, в разі спору, за рішенням суду, проте вимоги про стягнення додаткових витрат позивачем не заявлено.

Проте суд враховує, що відповідач наявність захворювання зору у дитини не заперечує, а в силу вимог ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Крім того, суд не приймає до уваги доводів відповідача про те, що на його утриманні частково перебувають батьки пенсійного віку та сестра, оскільки доказів тому, що вказані особи потребують утримання відповідачем не надано і судом таких доказів не здобуто.

Щодо доводів відповідача про можливість забезпечення малолітнього сина, під час його приїзду до батька, фруктами та фрешами та оздоровлення дитини у такий спосіб та доводів про придбання всього необхідного дитині, то суд враховує, що вказане лише підтверджує передбачений ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язок батьків по вихованню, навчанню і розвитку дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, а відповідно до ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України, нести додаткові витрати на дитину є обов`язком, у даному випадку саме батька.

Суд також враховує, що відповідач визнає факт наявності його офіційного працевлаштування за кордоном та сплату аліментів у більшому розмірі, що вочевидь свідчить можливість останнього сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду та достатнє для цього матеріальне становище.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків тау будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка немає достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Відтак, враховуючи позицію сторін та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку та надавши їм відповідну оцінку, суд дійшов висновку, що визначений за рішенням суду розмір аліментів підлягає збільшенню.

Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дитини, враховуючи сплачуваний відповідачем розмір аліментів, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів до 2500 грн. на утримання дитини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і вказаний розмір аліментів не буде надто обтяжливим для відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позовні про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, як стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08 листопада 2016 року у справі №564/1834/16-ц.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач:

ОСОБА_2 (житель АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне рішення складено

23 квітня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч