Номер провадження: 22-ц/813/3/24
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна Марина Анатоліївна в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року у складі судді Бойчука А.Ю.,

встановив:

У липні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк Славкіна М. А. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та просила в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 55/07ф від 26 лютого 2007 року, відповідно до розрахунку становить 7 265 984,02 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 138 457,39 дол. США; заборгованість за відсотками - 145 895,18 дол. США; разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 284 352,57 дол. США по курсу НБУ 25,099995 станом на 27.05.2016 року заборгованість становить 7 137 248,09 грн.; комісія за РО- 0,00 грн; штраф згідно п. 4.5. кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту - 128 735,93 грн.; звернути стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , шляхом її продажу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (у тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки в Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі в якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки, копії будинкових книг, технічну документацію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 лютого 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 55/07ф, позивальнику було надано кредит в іноземній валюті в сумі 150 000,00 доларів США, для придбання позичальником у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . Кредитні кошти надавалися строком до 25 лютого 2024 року, за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 13 процентів річних. Проте, зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором належним чином виконані не були та станом на 27.05.2016, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 55/07ф від 26 лютого 2007 року становить 7 265 984,02 гривень. В якості забезпечення своєчасного та повного виконання відповідачем своїх обов`язків по кредитному договору, передала в іпотеку банку майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, а вимога банку не виконаною, у зв`язку з чим позивач вважає, що набув право на звернення стягнення на предмет іпотекив рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Приморського районного суду від 09.01.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» оскаржило його до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог послався на те, що на час укладення договору іпотеки ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» не визначала майнові права предмета іпотеки, а також з матеріалів справи не вбачається підтвердження того, що предмет іпотеки введено в експлуатацію, немає правовстановлюючих документів на нього, у зв`язку із чим не зрозуміло чи перейшов він у власність іпотекодавця, не надано доказів обтяження майна іпотекою. ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» зазначає, що наведені висновки суду є суперечливими, оскільки на момент укладення договору іпотеки згідно ЗУ «Про заставу» майнові права могли бути предметом застави, при цьому іпотека є одним з видів застави, а тому договір іпотеки відповідав актам цивільного законодавства. Також позивач зазначає, що згідно ст. 16 ЗУ «Про іпотеку» після завершення будівництва будівля, житловий будинок або квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Тобто, до моменту завершення будівництва об`єкт нерухомого майна та введення його в експлуатацію предметом іпотеки лишаються майнові права і звернення стягнення має бути саме на цей предмет іпотеки. Крім того ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» зазначає, що обтяження предмету іпотеки було зареєстроване у відповідному реєстрі.

14.07.2020 від представника відповідача надійшло клопотання в якому останній просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідач та її представник в судове засідання 29.02.2024 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 55/07ф за умовами якого позичальнику було надано кредит в іноземній валюті в розмірі 150 000,00 доларів США для придбання у власність нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . Кредитні кошти надавалися строком до 25 лютого 2024 року за користування якими була встановлена плата в розмірі 13 % річних.

Відповідно до п.4.5 договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, відповідач сплачує банку штраф у розмірі 20% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених відсотків.

Згідно з п. 1.5 кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком у зазначені в договорі строки договір застави, в якому забезпечення виступають майнові права на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого позичальник на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва за програмою ЗАТ «ХХІ Століття, затвердженими Головою Правління АТ ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк від 01.02.2004, дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов`язання виконувати Правила ФФБ та передає кошти до ФФБ в довірче управління з подальшим використанням коштів ФФБ відповідно до Правил ФФБ.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх боргових зобов`язань банк в день цього договору укладає договір поруки.

Згідно з Додатковою угодою №01 до кредитного договору № 55/07ф від 26 лютого 2007 року юридична особа ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк далі «Кредитодавець» в особі Заступника голови правління директора Одеської філії АТ Всеукраїнський Акціонерний Банк Анатолія Анатолійовича Кушніра, який діє на підставі довіреності №1667 від 22.05.2006 та ОСОБА_1 далі «Позичальник» уклали вказану Додаткову угоду до кредитного договору про наступне:

Позичальник здійснює повернення кредиту згідно з графіком щомісяця не пізніше останнього робочого дня: з березня 2007 року по січень 2024 року по 735,29 дол. США; не пізніше 25 лютого 2024 року 736,13 дол. США.

27.02.2007 між ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір в забезпечення вимог іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №55/07ф від 26.02.2007.

За вказаним договором сторони визначили, що предметом іпотеки є майнові права на квартиру АДРЕСА_3 . Вказана адреса будинку та квартири є будівельними та може бути змінені після введення будинку, в якому знаходиться квартира, в експлуатацію, майнові права на квартиру підтверджуються договором №13/4 від 19.02.2007, укладеного між ФФБ «Одеса» та іпотекодавцем. Після введення в експлуатацію та реєстрації права власності на квартиру як на нерухоме майно предметом іпотеки за цим договором стає вказана в цьому договорі квартира як нерухоме майно. У разі зміни в процесі будівництва характеристик нерухомості до закінчення строку дії цього договору сторони вносять відповідні зміни до іпотечного договору. Указані зміни є підставою перереєстрації заборони відчуження (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору предметом договору №13/4 є будівництво квартири, яка має бути збудована підприємством, та перейде у власність іпотекодавця після вводу будинку, в якому будується квартира, до експлуатації.

За умовам п. 1.4 договору іпотеки сторони домовилися, що після закінчення будівництва збудована нерухомість, майнові права на яку є предметом іпотеки за цим договором, продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього іпотечного договору. Іпотекодержатель на підставі документа про право власності реєструє у встановленому законом порядку обтяження прав власника на збудовану нерухомість. За згодою сторін цього договору нотаріус накладає заборону на відчуження квартири; після реєстрації іпотекодавцем права на квартиру як на нерухоме майно, зо повідомленням іпотекодержателя, накладає заборону на відчуження нерухомості, яка є предметом іпотеки за цим договором.

Пунктом 3.1.4 іпотечного договору сторони визначили, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим або за кредитним договором, у тому числі якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів. Неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставного майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки.

Згідно з розрахунком банку станом на 27.05.2016 року у позичальника виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 265 984,02 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 138 457,39 дол. США; заборгованість за відсотками 145 895,18 дол. США; разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 284 352,57 дол. США.; комісія за РО 0,00 гривень; штраф згідно п. 4.5. Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту 128 735,93 гривень.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 введена в експлуатацію, відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру, а також докази того, що квартира на даний час обтяжена іпотекою і позивач має право звернути на неї стягнення.

Апеляційний суд в повній мірі не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Тобто, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як зазначено вище предметом іпотеки відповідно до укладеного між сторонами договору іпотеки від 27.02.2007 є майнові права іпотекодавця на квартиру, що будується згідно з договором N 13/4 від 19.02.2007 укладеним між іпотекодавцем та ФФБ «Одеса», яка після введення в експлуатацію та реєстрації права власності як на нерухоме майно квартира стає предметом іпотеки, а не нерухоме майно квартира, яка буде збудована в майбутньому, на яку позивач просить звернути стягнення.

Отже, предметом іпотеки є майнові права на нерухоме майно, а не окремий виділений у натурі об`єкт права власності - об`єкт нерухомого майна, зареєстрований у встановленому законом порядку, на який позивач просить звернути стягнення.

Таким чином, за відсутності реєстрації за відповідачем права власності та обтяження прав власника на збудовану нерухомість, предметом іпотеки, відповідно до умов іпотечного договору, продовжують бути майнові права на квартиру, що унеможливлює захист прав іпотекодержателя у спосіб звернення стягнення на квартиру, яка буде збудована у майбутньому.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі N 639/7921/15-ц.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 29.03.2024

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева