Справа № 279/2549/23
Провадження № 2-др/279/7/24
ДОДАТКОВЕ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., за участю представника відповідача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №279/2549/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа №279/2549/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням суду від 06.03.2024 року в задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення у справі, а саме: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., обгрунтувавши тим, що у відзиві на позовну заяву було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 20000,00 грн. Додатково до заяви долучено договір про надання правової (правничої) допомоги від 17.08.2023 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про ухвлення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, так як до матеріалів справи не долучено детальний опис виконаних робіт, розмір витрат значно завищений.

Вислухавши учасників судового розгляду та проаналізувавши їх в укупності з письмовими матеріалами справи, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ст.137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Судом встановлено, що 17.08.2023 року між адвокатом Вдовиченко Б.В. та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до п.3 вказаного договору за надання правової (правничої) допомоги - за цим договором. Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар у Фіксованому розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень (відповідно до Постанови Великої Палата Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21). Сторонами досягнута домовленість, що визначена сума гонорару сплачується Клієнтом в повному обсязі протягом п`яти днів з моменту виставлення рахунку Адвокатом (форма оплата (розрахунку) може бути різною, зокрема і готівковою). Крім цього. Клієнт погоджується здійснити додаткові витрати, що пов`язані з; наданням правової допомоги (експертні дослідження, отримання платних довідок та, інших документів, витрат на відрядження, транспортні послуга тощо.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд зазначає, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо, вказане узгоджеється з висновками викладеними в Постанові Великої Палата Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг ( постанова Верховного Суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21).

Крім того, згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів сторони. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та пропорційності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому, суд враховує, що складання відзиву у даній справі не потребувало аналізу великої кількості документів, у справах даної категорії наявна усталена судова практика.

Відтак, надання правничої допомоги адвокатом у даній справі зводилося до складання та подання відзиву, з мінімальною кількістю доказів та прийняття участі в одному судовому засіданні.

Враховуючи зазначене, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у сумі 10000,00 грн., що відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу та сплаченого судового збору, оскільки при постановленні рішенні у справі не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, тому згідно вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України є необхідним ухвалити по даній справі додаткове рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 259, 269, 270 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено не пізніше ніж через десять днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини цього рішення 29.03.2024 року.

Сторони:

Позивач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом