ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/284/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мицик Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Власенка Д.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

сторони не з`явились,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про розірвання договору,

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача

У липні 2023 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач 1), ОСОБА_5 (далі - відповідач 2) про розірвання договору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 травня 2019 року між ним (виконавцем - співаком зі сценічним псевдонімом ОСОБА_3) та відповідачами (продюсерами) укладений продюсерський договір №1 (далі - Договір) за умовами якого продюсери та виконавець зобов`язалися об`єднати зусилля та діяти спільно з метою творчого розвитку проекту та досягнення максимального економічного ефекту від існування проекту. Договір укладено на строк до 19 травня 2027 року.

Позивач вказує, що з моменту підписання цього договору він не отримував жодного фінансового звіту, жодних коштів, передбачених умовами договору. Крім того, з лютого 2022 року відповідачі ухиляються від виконання обов`язків за продюсерським договором, передбачених пунктом 1.3 Договору. Зокрема, вказане підтверджується відповіддю на адвокатський запит до ОСОБА_6 щодо укладення попередніх усних угод про проведення концертів за участю позивача. За таких умов, керуючись пунктом 8.3 договору, позивач направив відповідачам додаткову угоду щодо розірвання продюсерського договору за згодою сторін, але погодження чи відмови він не отримав.

Посилаючись на порушення пунктів 1.3, 2.1.4, 2.1.5 Договору, положення частини другої статті 651 ЦК України, ОСОБА_3 просить суд розірвати продюсерський договір № 1 від 19 травня 2017 року, укладений між ним та відповідачами. Здійснити розподіл судових витрат.

У відповіді на відзив представник позивача вказує, що фінансових звітів, передбачених умовами пункту 2.1.5 Договору, позивач жодного разу не отримував. Крім того, вважає, що відповідач 1 самоусунувся від виконання умов договору, а воєнний стан в країні не є тими форс-мажорними обставинами, які дозволяють сторонам договору не виконувати його умови.

У судовому засідання представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Крім доводів, викладених у позові вказав, що сторони фактично уклали договір про спільну діяльність, який у перші роки виконувався. Пояснив, що за умовами договору позивач може здійснювати свою творчу діяльність виключно в рамках Проекту та під творчим ім`ям ОСОБА_3. Крім того, виключно за погодженням із продюсерами, брати участь у інших проектах, аналогічних проектах, як самостійно, так і з іншими особами. За умовами договору виконавець гарантує, що він не здійснюватиме співпраці із будь-якими іншими особами та протягом дії вказаного Договору не здійснюватиме сольної кар`єри за рамками Проекту. Упродовж двох років відповідачі взагалі не виконують умови Договору, не організовують для виконавця концерти, не сплачують позивачу винагороду. Неможливість організовувати концерти відповідачі обґрунтовують воєнним станом. Виконавець, щоб не втратити популярність, отримувати кошти на життя, сам організовував благодійні концерти, більшість прибутку від яких йшла на допомогу Збройним Силам України. Відповідачі свої обов`язки з організації концертів та популяризації проекту, отримання прибутку не виконують тривалий час, що свідчить про істотне порушення умов договору та є підставою для його розірвання.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином.

Відповідачем 2 відзив на позов не подано.

У заявах по суті справи представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні через необґрунтованість та недоведеність вимог.

Представник заперечувала існування порушень відповідачем 1 умов Договору, не погоджувалася з оцінкою щодо їх істотності. Вказала, що позивачем не доведено у чому саме полягають істотні порушення умов Договору з боку відповідачів, не надано доказів в обґрунтування своїх доводів. Вважала безпідставними твердження позивача про порушення відповідачами своїх зобов`язань за договором на фоні ситуації, що виникла в Україні з 24 лютого 2022 року. Вказала, що звіти про витрати та отримані кошти від Проекту направлялись позивачу для ознайомлення та узгоджувалися з ним. Позивачу повністю забезпечувалося професійне життя та розвиток, як музиканта та артиста, належним чином виконувалися взяті зобов`язання. Більш того, саме позивач систематично допускав порушення умов договору, починаючи з неприбуття на презентацію альбому, до випуску пісень та виступів без згоди відповідачів. Вважала належними та достатніми доказами переписку в месенджері між позивачем та відповідачем 1 з якої вбачається, що позивач отримував форми звітів. Посилання на форс-мажорні обставини лише підтверджують, що з 2020 року виконання договору ускладнилося, однак з наданих суду доказів вбачається, що продюсери виконували умови договору: випускали альбоми виконавця, організовували виступи, концерти, проводили інтерв`ю.

У судовому засіданні представник відповідача 1 позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Суду пояснила, що позивач займався викладацькою діяльністю, тому міг отримувати прибуток поза умовами договору. Підтвердила, що останній концертний захід, де мав виступити ОСОБА_3 було заплановано на лютий 2022 року. Разом з тим, він не відбувся через військову агресію російської федерації проти України. Позивачу було запропоновано ОСОБА_4 взяти участь у благодійних концертах на підтримку ЗСУ за кордоном, однак він відмовився.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні 05.03.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи.

?24 липня 2023 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження, призначено справу у порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання (том 1, а.с.35-36);

?13 березня 2023 від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позов з додатками (том 1, а.с. 48-123);

?18 жовтня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив з додатками (том 1, а.с. 143-169);

?11 грудня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшли заперечення на відповідь на відзив з додатками (том 1, а.с. 192-203)

?13 грудня 2023 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (том 1, а.с. 213-214);

?29 січня 2024 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (том 1, а.с. 234-235);

?31 січня 2024 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (том 1, а.с. 243-244);

?28 лютого 2024 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (том 2, а.с.30-31).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, заслухавши представників позивача, відповідача 1, надавши оцінку зібраним доказам як у їх сукупності так і кожному окремо, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Положеннями ч.1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків та в силу ч.2 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.

Порушенням зобов`язання на підставі статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом установлено, що 19 травня 2017 року між ОСОБА_3 (виконавцем, сценічне ім`я/псевдонім ОСОБА_3) та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (продюсери) укладений продюсерський договір № 1 (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. цього Договору продюсери і виконавець зобов`язуються об`єднати свої зусилля та діяти спільно з метою творчого розвитку проекту та досягнення максимального економічного ефекту від існування Проекту.

Проект - це творча діяльність сторін цього Договору, що полягає у об`єднанні ними зусиль для здійснення ідентифікації виконавця, шляхом: надання виконавцем сольних концертів як артист, Dj, співак, музикант, аранжувальник; виконання виконавцем будь-яких творів, як створених ним, так і іншими особами (із отриманням усіх відповідних дозволів), сольно та/або із залученням інших співаків, музикантів, виконавців, аранжувальників; виконання виконавцем творів, що створені третіми особами; проведення комплексу заходів пов`язаних із популяризацією виконавця (терміни і визначення договору).

За цим договором продюсери зобов`язуються провести комплекс заходів, пов`язаних із популяризацією виконавця. Продюсери являються єдиними представниками (агентами, менеджерами) виконавця на території на весь строк Договору (пункт 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 2.1.4 Договору продюсери зобов`язалися виплачувати виконавцю належну йому суму грошових коштів у порядку, визначеному статтею 3 цього Договору.

Згідно з пунктом 2.1.5 продюсери зобов`язуються щомісяця, тобто до 20 числа місяця, що слідує за звітним, надавати засобами електронного зв`язку, вказаними у «РЕКВІЗИТАХ» цього Договору, виконавцю фінансовий звіт за відповідний місяць. Фінансовий звіт складається у довільній формі, однак із обов`язковим зазначенням рівня самоокупності (рівень самоокупності визначається фінансовим результатом за відповідний місяць).

У свою чергу, виконавець зобов`язується з моменту підписання цього Договору виконувати покладені на нього обов`язки та здійснювати свою творчу діяльність виключно в рамках проекту та під творчим ім`ям ОСОБА_3 (пункт 2.3.1 договору).

Сторони погодили, що мають право на отримання частини фактично отриманого прибутку від діяльності проекту. При цьому під прибутком (Пр.) розуміється позитивна різниця між доходом (Д), отриманим від діяльності проекту у поточному місяці, витратами (В), понесеними продюсерами на проект у поточному місяці, та інвестиціями на розвиток діяльності проекту, розмір яких визначено у 30 %. Тобто, прибуток визначається сторонами за формулою Пр. = Д - В -30 %. Розмір прибутку від діяльності проекту, отриманого у кожному конкретному місяці, визначається продюсерами у фінансовому звіті (пункт 3.2 Договору).

Крім того, сторони домовилися, що у зв`язку із діяльністю проекту виконавець не несе ніяких фактичних витрат (пункт 3.1 Договору).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що прибуток від діяльності проекту розподіляється між сторонами у таких пропорціях: продюсер 1 - 35 %, продюсер 2 - 35 %, виконавець - 30 %.

Спосіб і форми виплати належної сторонам частини прибутку погоджуються сторонами спільно у кожному конкретному випадку. Сторони погодили, що продюсери кожного календарного місяця на вимогу надають виконавцю звіт за попередній місяць про використання частини прибутку, вирахуваного згідно пункту 3 Договору (пункти 3.4, 3.5 Договору).

Дія цього Договору розповсюджується на територію України, а також на територіях всіх країн світу. Строк дії цього договору становить десять років з моменту його підписання (пункти 8.1, 8.2 Договору).

Пунктом 8.3 договору визначено, що договір може бути розірвано достроково лише шляхом підписання сторонами додаткової угоди про таке. У такій додатковій угоді повинно бути зазначено, із чиєї ініціативи цей договір розривається.

До позову долучено повідомлення про розірвання продюсерського договору № 1 від 19 травня 2017 року на підставі пункту 8.3 Договору, адресоване відповідачам від адвоката Охромєєва Ю.Г. в інтересах ОСОБА_3 до якого долучена додаткова угода до продюсерського договору №1 від 25 червня 2023 року про розірвання продюсерського договору (проект договору), поштова накладна та опис поштового вкладення (том 1, а.с.16-22).

Позивач наполягає на розірванні Договору у зв`язку з істотним порушенням його умов, зокрема: не проведенням продюсерами комплексних заходів, пов`язаних із популяризацією його, як виконавця; невиплату йому прибутку від діяльності проекту, передбаченого договором; ненадання щомісячних фінансових звітів, що в цілому негативно відобразилося на його творчій діяльності, та призвело до зниження популярності, творчих застоїв та зниження професійного рівня. Вважає, що фактичне усунення від розподілу та отримання прибутку від проекту (економічний ефект від існування проекту) позбавило його доходу, тобто коштів на життя та розвиток творчого потенціалу, оскільки умовами договору він обмежений самостійно чи за участі інших представників (продюсерів) вести свою діяльність виконавця.

За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження невиконання відповідачами умов договору, позивач надав суду:

- адвокатський запит від 27 червня 2023 року, адресований ОСОБА_6 згідно з вимогами статті 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- письмова відповідь на адвокатський запит від ОСОБА_6 про те, що у грудні 2021 року він звернувся до ОСОБА_4 з проханням організувати виступ ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Винники Львівської області на події Event Gala, за що готівкою вніс передоплату у розмірі 1 000,00 доларів США. Оскільки з 24 лютого 2022 року почалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, захід було скасовано, однак у липні 2023 року на пропозицію повернути кошти або організувати виступ ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повідомив, що більше не співпрацює зі співаком (том 1, а.с.23-25).

На спростування доводів позовної заяви, представник відповідача 1 надав суду:

- роздруківку листування у месенджері (том 1, а.с.59-76);

- копії зображень ОСОБА_3 з каналу Apple Music в YouTube щодо підтвердження участі у концертах, виступах, інтерв`ю (том 1, а.с.88-98);

- копії зображень про заходи за участі позивача у період 2022-2023 роки (том 1, а.с.100-120).

Крім того, долучено письмову заяву свідка ОСОБА_4 , адресовану суду, в якому свідок, зокрема, вказував, що звіти про фінансову діяльність направлялись позивачу та узгоджувалися з ним або членами команди. Позивач отримував кошти із проведених заходів і не мав заперечень. Позивач має намір отримати дані про звіти, що є комерційною таємницею, та використати у своїх цілях (том 1, а.с.55-57).

Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, яким засвідчено настання з 24 лютого 2022 року форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) - військову агресію російської федерації на території України (том 1, а.с.121).

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені статтею 561 ЦК України. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).

У судовому засіданні встановлено, а стороною відповідача 1 підтверджено, що починаючи з 2022 року умови продюсерського договору відповідачами фактично не виконувалися. Із початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України концерти, зустрічі, інтерв`ю за участі виконавця ОСОБА_3 продюсерами не організовувалися (відмінялися), тобто фактично не відбувалися заходи щодо його популяризації, а виконавець не отримував коштів, передбачених умовами договору. При цьому, позивач в цей час займався самоорганізацією благодійних концертів, виступів для підтримання творчого рівня, отримання прибутку, частину якого направляв на Збройні Сили України.

Суд уважає, що позивач довів, а відповідачі не спростували належними та допустимими доказами факт порушення продюсерами умов пунктів 1.3, 2.1.4, 2.1.5 договору, оскільки будь-яких доказів виплати виконавцю належної йому суми грошових коштів - 30% прибутку від діяльності проекту та надання щомісячних фінансових звітів, переданих особисто чи через помічників, за весь період існування проекту, а також вчинення дій щодо заходів, передбачених договором після 24 лютого 2022 року, суду не надано.

Долучена до відзиву на позовну заяву переписка у месенджері не несе в собі інформації про те, які звіти було направлено позивачу в електронному вигляді, чи є вони фінансовими, чи містять інформацію щодо самоокупності проекту, тому не спростовують зроблених вище висновків.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України, Державною мовою в Україні є українська мова. Натомість надані стороною відповідача докази у вигляді роздруківки переписки у месенджері, оформлені іноземною мовою та їх належний переклад на українську мову в матеріалах справи відсутній, що в свою чергу впливає на належність, допустимість та достатність таких матеріалів для оцінки їх як доказів.

Загалом позиція відповідача ОСОБА_4 про те, що змістом електронних переписок належним чином підтверджуються виконання умов договору в частині виплати позивачу прибутку від діяльності Проекту чи надання фінансових звітів не є правозгідною, адже відповідно до ст. 89 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, аналіз змісту переписок вказує на те, що відповідні обставини можна лише припустити і таких доказів в цілому недостатньо для здійснення беззаперечного правового висновку про встановлення цих обставин.

Також суд не бере до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , оскільки вказані ним обставини не підтверджуються будь-якими письмовими доказами чи електронними доказами, а позивачем вказані обставини заперечуються.

Доводи представника відповідача 1 про те, що форс-мажорні обставини, які настали в Україні з 24 лютого 2022 року позбавили продюсерів можливості виконувати свої зобов`язання за цим Договором, суд відхиляє з огляду на таке.

У постанові від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 Верховний Суд указав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку. Разом з тим, при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Таким чином, посилання відповідача 1 на військову агресію російської федерації проти України, як обставини непереборної сили, що заважають продюсерам виконувати умови Договору є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, із наданих відповідачем 1 доказів - фотокопій зі сторінок мережі Інтернет про проведення заходів за участі позивача, відповідач 1 фактично визнав можливість організації та проведення концертів та виступів на території України в умовах військової агресії.

Оцінюючи істотність порушених умов договору, суд установив, що продюсери являються єдиними представниками виконавця на всій території України та за її межами на час дії Договору, позивач (виконавець) обмежений умовами вказаного Договору, позбавлений можливості продовжувати творчу діяльність виконавця самостійно чи за участі інших представників, наслідком цього може бути зниження популярності, творчих застоїв, зниження професійного рівня та неотримання прибутку. Позивач змушений самостійно вчиняти дії для популяризації своєї творчості та отримання доходу, необхідного для проживання. Суд уважає обґрунтованими доводи позивача про істотне порушення відповідачами умов пунктів 1.3, 2.1.4, 2.1.5 договору, якими на них покладено обов`язок проведення комплексних заходів щодо популяризації виконавця (позивача) та виплату належних позивачу коштів за умовами Договору, обрахованих у кожному конкретному місяці на підставі фінансового звіту у якому має міститься інформація про самоокупність проекту та є підставою для розірвання Договору.

Суд уважає, що в цьому випадку позивач довів обставини, передбачені частиною другою статті 651 ЦК України, тобто істотну різницю між тим, на що він мав право розраховувати, укладаючи Договір, і тим, що в дійсності він зміг отримати.

При вирішенні питання про розірвання договору на підставі статті 651 ЦК України не має значення, яке із порушень сторонами договору мало визначальне значення, достатньо одного істотного порушення договору будь-якою із сторін (див постанову Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі № 465/4975/16-ц).

Зібрані у справі докази дають підстави для висновку про істотне порушення продюсерами умов пунктів 1.3, 2.1.4, 2.1.5 Договору, що є підставою для розірвання продюсерського договору № 1 від 19 травня 2017 року, укладеного між ОСОБА_3 (виконавцем, сценічне ім`я/псевдонім ОСОБА_3) та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (продюсерами), тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, тобто по 536,80 грн з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 48, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про розірвання договору - задовольнити.

Розірвати продюсерський договір № 1 від 19.05.2017, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, тобто по 536,80 гривень з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. невідомо.

Повний текст рішення складено 27.03.2024.

Суддя: