Справа № 347/2750/23
Провадження № 22-ц/4808/399/24
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

секретаря Кузів А.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Кремінця Миколи Миколайовича та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» Бруска Олесандра Васильовича на рішення Косівського районного суду від 19 січня 2024 року, постановлено в складі судді Крилюк М.І. в м. Косові у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 29.04.2021р. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №268043-КС-001. Вказаний договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Відповідно до п.1договору, кредитодавець надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 24 000,00 гривень, строком на 16 тижнів - до 19.08.2021року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,99289584% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3 600,00 гривень. Відповідачка частково сплатила позивачу заборгованість за договором в розмірі - 12 733,72 грн. Проте, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення повної заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з неналежним виконанням умов договору, станом на 28 вересня 2023 року виникла заборгованість у сумі 40 160,62 гривень, з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 21 810,70 грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом -18 349,92 грн. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 160, 62 грн.

Рішенням Косівського районного суду від 19 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту №268043-КС-001 від 29.04.2021р. в розмірі 21 810 (двадцять одна тисяча вісімсот десять)грн. 70коп. та сплачену суму судового збору в розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім)грн.20коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Кремінець М. М. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування зазначеного рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права й ухвалив незаконне рішення. Вказує, що позивач не надав належних доказів на підтвердження погодження сторонами умов кредитування. Апелянт зазначає, що копія електронного договору №268043-КС-001 від 29.04.2021 не містить підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Вказане, на думку апелянта, суперечить самій суті укладення електронного договору та свідчить про те, що не відбулося акцептування позичальником умов договору. Таким чином, договір №268043-КС-001 від 29.04.2021є неукладеним і не створює жодних правових наслідків для сторін. Крім того, платіжне доручення №27529 від 29 квітня 2021 року про передання кредитних коштів у розмірі 24 000 грн не є належним доказом, оскільки не підтверджує передання коштів на виконання умов кредитного договору №268043-КС-001 від 29.04.2021, оскільки перераховано на рахунок ОСОБА_1 , відкритого в АТ КБ «Приват банк».

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» Бруско О. В. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування зазначеного рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову в повному розмірі, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права й ухвалив незаконне рішення. Вказує, що судом першої інстанції помилково не стягнуто відсотки за користування кредитом, оскільки вони передбачені умовами договору та утворювались кожного дня шляхом множення сум неповернутого кредиту на процентну ставку 0,992895840% в день, відповідно до п. 1 Кредитного договору №268043-КС-001 від 29.04.2021.

20 лютого 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» Бруско О. В. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в якому доводи апеляційної скарги заперечив, вказує, що відсутні докази, що кредитний договір №268043-КС-001 від 29.04.2021 не укладений та такі докази не надані відповідачем у справі.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» Бруска О. В. та відхилення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Кремінець М. М. з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Частково задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором з 01.06.2021 року заборгованість за кредитом відповідачки складає 21 810,70грн., однак відсотки за користування кредитом за період з 01.06.2021р. по 28.09.2023р. зазначаються в розмірі, який не відповідає укладеному договору та збільшуються в незрозумілій послідовності до суми в розмірі - 18 349,92грн. Тобто, згідно даного розрахунку видно, що сума заборгованості по кредиту зазначається одна і та ж сама, а розмір відсотків за користування кредитом в зростаючому порядку збільшується майже до суми заборгованості за кредитом. Згідно договору №268043-КС-001 визначені проценти за користування кредитом, зокрема процентна ставка в день та орієнтовна реальна річна процентна ставка, що не відповідає нарахованим позивачем процентам у розрахунку заборгованості за кредитом. Таким чином, суд вважає, що розмір вказаної заборгованості за нарахованими і несплаченими процентами за користування кредитом є не підтвердженим як матеріалами справи, так і поясненнями представника позивача в судовому засіданні та не відповідає умовам укладеного кредитного договору. А тому, позовна вимога щодо стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими і несплаченими процентами за користування кредитом в сумі 18 349,92грн. не підлягає до задоволення.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 29.04.2021р. між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №268043-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно п.1 договору, кредитодавець надав позичальнику - ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 24 000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів.

Відповідно до даного договору кредит надано строком на 16 тижнів - до 19.08.2021року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,99289584% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3 600,00 гривень.

Договір про надання кредиту №268043-КС-001 підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-9489, що стверджується п.12 договору "юридична адреса та реквізити сторін" (а.с.17-18 Т.1 ).

Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту кредиту №268043-КС-001від 29.04.2021р року (а.с.19-20 Т.1).

ТОВ «Бізнес Позика» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором кредиту №268043-КС-001 про надання кредиту, перерахувавши 29.04. 2021 відповідачці на картковий рахунок грошові кошти в розмірі 24 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №27529 (а.с. 28, 29).

Відповідно до інформаційних довідок відповідач у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснювала платежі, а саме: 18.05. 2021 1000 грн (довідка 256/09 від 21.09.2023); 20.05.2021 2000грн (довідка 257/00 від 21.09.2023); 21.05.2021 1000грн (довідка 258/00 від 21.09.2023); 28.04.2021 6736,92 грн (довідка 256/00 від 21.09.2023); 25.05.2021 1850 грн (довідка 259/00 від 21.09.2023);29.05.2021 680 грн (довідка 260/09 від 21.09.2023); 31.05.2021 1000 грн (довідка 261/09 від 21.09.2023);02.06.2021 4203,72грн (довідка 262/09 від 21.09.2023);12.06..2021 1000грн (довідка 263 /09 від 21.09.2023) (а.с. 35-46 Т.1)).

Згідно з наданим позивачем розрахунком на день звернення позивача з позовом у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 160,62 гривень, з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 21 810,70 грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом -18 349,92 грн.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правильно встановивши обставини справи та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником ОСОБА_1 грошових коштів на погоджених нею умовах фінансового кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання останньою свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 проте, що вона не підписувала кредитний договір, оскільки копія електронного договору не містить підпису позичальника одноразовим ідентифікатором, так як спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

З послідовності укладення договору №268043-КС-001 від 29.04.2021 в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця вбачається, що 29.04. 2021 о 14:53 клієнт, використовуючи номер телефону, зайшов у особистий кабінет, ознайомився про доступні продукти товариства, отримав інформацію про обрані умови кредиту, ознайомився з паспортом споживчого кредиту та підписав його одноразовим ідентифікатором G-0385. Одноразовий ідентифікатор G-9489 направлявся відповідачці шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер, який вказувався нею при реєстрації на сайті. Відповідачка підписала акцепт одноразовим ідентифікатором 29.04.2021 року о15:17:24, опісля відбулося формування підписаного договору. В особистому кабінеті відповідачки виведено договір для перегляду та скачування (а.с. 20).

На існування між сторонами кредитних правовідносин, а також ознайомлення з умовами договору вказує також і часткове виконання позичальником свого обв`язку у вигляді здійснення нею чергових платежів.

Окрім того, в кредитному договорі зазначено адресу ОСОБА_1 , її паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, місце проживання, кредитний звіт фізизної особи-підприємця, котрі належать останній, що є підтвердженням здійсненою нею процедурою ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».

Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачкою договору та додаткової угоди, беручи до уваги факт невиконання останньою обов`язків щодо повернення кредиту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №268043-КС-001 від 29.04.2021 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів погодження сторонами умов щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Разом з тим, судом не враховано, що на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів за користування кредитними коштами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» надано договір №268043-КС-001 від 29.04.2021 року , який в інформаційно-комунікаційній системі підписаний електронним підписом позичальником ОСОБА_1 , де встановлено процентну ставку за користування кредитом - 0,99289584 % в день, фіксовано.

Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником кредитних коштів, отриманих за кредитним договором та погодження нею умов кредитування, з визначеним у заяві базову процентну ставку за кредитом 0,99289584 % в день, фіксовано.

Оскільки суд першої інстанції неповно встановив обставини справи і внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та погоджених сторонами умов кредитування, дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» в частині стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом. Отже наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість по відсоткам за кредитним №268043-КС-001 від 29.04.2021 року у розмірі 18 349,92 грн за період з 29 квітня 2021 року по 19 серпня 2021 року.

Згідно п.п.1,2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» , слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 1471 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 189 грн.

Ціна позову в даній справі становить 40 160, 62 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 грн*100=268 400 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кремінця Миколи Миколайовича на рішення Косівського районного суду від 19 січня 2024 року залишити без задоволення. Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» Бруска Олесандра Васильовича на рішення Косівського районного суду від 19 січня 2024 року завдольнити.

Рішення Косівського районного суду від 19 січня 2024 року в частині відмови у стягненні відсотків за кредитним договором №268043-КС-001 від 29.04.2021 скасувати та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість по відсоткам за кредитним договором №268043-КС-001 від 29.04.2021 у розмірі 18 349,92 (вісімнадцять тисяч триста сорок дев`ять ) грн за період з 29 квітня 2021 року по 19 серпня 2021 року.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 1471 ( одна тисяча чотириста сімдесят одна ) грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 26 березня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Л.В.Василишин