Справа № 2-1029/2004
У Х В А Л А

Іменем України

27.03.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Синельниківського відділу Державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпа Владислава Вадимовича щодо відмови у скасуванні арешту на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність начальника Синельниківського відділу Державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпа Владислава Вадимовича щодо відмови у скасуванні арешту на нерухоме майно. В обґрунтування поданої скарги зазначено, що 27 лютого 2024 року під час отримання свідоцтва про право на спадщину у Покровській державній нотаріальній конторі ОСОБА_1 дізнався, що 21.05.2005 року за №1994848 Покровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції від 16.05.2005 року до нього застосовано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. З приводу скасування даного арешту ОСОБА_1 звернувся до Синельниківського відділу Державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), якому підпорядковується Покровський ВДВС. Листом від 07.03.2024 року б/н за підписом начальника Синельниківського відділу Державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Владислава Кирпи було повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження відносно гр-на ОСОБА_3 , в межах якого 21.05.2005 був внесений запис про арешт майна до державного реєстру (запис №1994848 від 21.05.2005). Матеріали виконавчих проваджень періоду 2005-2020 р.р. знищені відповідно до п.2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, зареєстрованого в МЮУ 08.06.2017 за №699/30567, у зв`язку із закінченням передбаченого законодавством терміну його зберігання, на підставі розпорядчого документу керівника відділу ДВС. Надати іншу, більш детальну, інформацію не є можливим. З приводу поставленого заявником питання зняття арешту з майна боржника було рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту на підставі статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто фактично допущено протиправну бездіяльність щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 , яку останній вважає неправомірною. В зв`язку з чим, просить зобов`язати Синельниківський відділ ДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного 21.05.2005 року за №1994848 Покровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції від 16.05.2005 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Подану скаргу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник Синельниківського відділу Державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду причини неявки. Про місце, день та час розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що у провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №2-1029/2004 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, за результатами розгляду якої 14.04.2004 року судом було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 1-го неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 19.03.2004 року і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_4 було видано виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2011 року начальником відділу ДВС Покровського РУЮ Дніпропетровської області було направлено на адресу суду постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.04.2011 року, в якій зазначено, що згідно заяви стягувача ОСОБА_4 , яка відмовилася від стягнення, встановлено, що виконавчий лист повертається без подальшого виконання, заборгованість відсутня.

Зі змісту вищезазначеної постанови вбачається, що керуючись п.1 ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження" державним виконавцем було повернуто стягувачу виконавчий лист №2-990 від 21.04.2004 року, виданий Покровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно та припинено чинність арешту майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Однак, згідно Інформаційної довідки №370593574 від 20.03.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 21.05.2005 року за №1994848 Покровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції від 16.05.2005 року до ОСОБА_1 застосовано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.

З приводу скасування даного арешту ОСОБА_1 звернувся до Синельниківського відділу Державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), якому підпорядковується Покровський ВДВС.

Листом від 07.03.2024 року б/н за підписом начальника Синельниківського відділу Державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Владислава Кирпи було повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження відносно гр-на ОСОБА_3 , в межах якого 21.05.2005 був внесений запис про арешт майна до державного реєстру (запис №1994848 від 21.05.2005). Матеріали виконавчих проваджень періоду 2005-2020 р.р. знищені відповідно до п.2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, зареєстрованого в МЮУ 08.06.2017 за №699/30567, у зв`язку із закінченням передбаченого законодавства терміну його зберігання, на підставі розпорядчого документу керівника відділу ДВС. Надати іншу, більш детальну, інформацію не є можливим. З приводу поставленого питання зняття арешту з майна боржника радять звернути увагу на положення статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в частині права на звернення до суду із позовом про зняття арешту з майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний був у зв`язку з завершенням виконавчого провадження одночасно вжити заходів для скасування арешту майна боржника, проте не зробив цього, внаслідок чого права заявника тривалий час залишаються порушеними.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

За змістом положень чинного законодавства боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця у визначеному відповідним процесуальним законом порядку. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №712/12136/18.

Так, частина перша статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Таким чином, у випадку наявності арешту на майно боржника, яке не було знято під час закінчення виконавчого провадження у виконавчої служби відсутнє право на скасування відповідної постанови, а у випадку якщо не встановлено порушення порядку накладення арешту у керівника відповідного відділу виконавчої служби також відсутнє відповідне право. Єдиною можливістю, визначеної законодавцем, щодо зняття арешту є відповідне рішення суду, на підставі якого арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня. Одночасно із цим Законом визначено єдина підстава звернення до суду для отримання відповідного рішення суду боржником (колишнім боржником по закритому виконавчому провадженню), як стороною виконавчого провадження шляхом звернення із скаргою на дії виконавчої служби, так як порядок звернення власника майна із відповідним позовом, визначений лише у випадку якщо цей власник не є (та не був) стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У зв`язку з чим, вимоги ОСОБА_1 щодо підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 353,354,447-451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Синельниківського відділу Державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпа Владислава Вадимовича щодо відмови у скасуванні арешту на нерухоме майно задовольнити.

Зобов`язати Синельниківський відділ Державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , накладеного 21.05.2005 року за №1994848 Покровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції від 16.05.2005 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.С. Степанова