Справа № 168/1023/23 Головуючий у 1 інстанції: Хаврона О. Й.
Провадження № 22-ц/802/335/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін у місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 04 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21 серпня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (creditkasa.ua) був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 0777-7626.

За умовами вказаного договору ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 5300 грн. Вказаним договором визначено, що строк кредитування становить 300 днів, заявлений строк 20 днів, знижена процентна ставка 2 % в день, стандартна процентна ставка 3 % в день.

В подальшому відповідач порушив умови кредитного договору і не повернув у повному обсязі кредит, а також не виконав у повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого станом на 03 жовтня 2023 року борг становить 35616 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 5300,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 30316,00 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30316, 00 грн та судові витрати.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 04 січня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 0777- 7626 від 21 серпня 2021 року в розмірі 35616,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом становить 5300 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 30316 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2147 грн 20 коп. судового збору.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що доказів на підтвердження укладення договору, користування ним кредитом і повернення коштів матеріали справи не містять. Немає інформації щодо електронного повідомлення з приєднаним до нього одноразового ідентифікатора від нього, як наслідок - прийняття пропозиції отримання грошових коштів, що нівелює твердження позивача про факт підписання ним договору. Зазначав, що договір не містить також і підпису представника позивача. Таким чином, договір є неукладеним. Лист про перерахування коштів та довідка, надані позивачем, взагалі не підтверджують перерахування йому коштів, тому не можуть бути врахованими судом. Відсутні підтвердження того, що вказана позивачем картка, як така, на яку перераховані кошти, дійсно належить йому, крім того вона містить лише 10 цифр, у той час як повинна містити 16 цифр. Згідно з розрахунком заборгованість за процентами нарахована поза межами строку кредитування 20 днів. Позивач, всупереч умовам договору не вживав заходів досудового врегулювання спору, відсутні документи, що підтверджують право керівника позивача надавати довіреності третім особам для представництва в суді. Просить задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та відмовити в позові, стягнути з позивача на його користь судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду. Також зазначає, що відповідач тричі укладав такі кредитні договори з товариством і належно виконував їх, погашав заборгованість, а тому добре був обізнаним із умовами кредитування, процедурою укладання та виконання договору.

Згідно із ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання договору та неналежне його виконання з боку відповідача, а тому вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Доводів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості суду не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Як визначено ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст.3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Судом установлено, що 21.08.2021 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №0777-7626, згідно з яким позичальнику надано кредит в розмірі 5300 грн, строком на 300 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом (пункт 2.1, 2.4, 7.6) (а.с. 10-11).

Договір № 0777-7626 від 21.08.2021 р. був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Умовами вказаного договору визначено, що кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених цим договором (п.п. 2.1 п. 2.4 договору).

Кошти перераховуються відповідачу протягом трьох днів з дня підписання договору; позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, проценти за користуванням ним, неустойку (в разі її наявності) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування вказаного в п. 7.6 договору. Розмір процентної ставки фіксований і становить: знижена процентна ставка 2% в день, стандартна процентна ставка 3% в день.

Пунктом 2.5 договору обумовлено, що заявлений строк користування кредитом становить 20 календарних днів з дня отримання кредиту. Упродовж цього строку може бути використане право користування кредитом за пільговою та /або зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п.7.7 договору невід`ємними додатками до договору є Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення реальної вартості кредиту.

Згідно із п.3.2 договору позичальник має право у будь-який час повністю або частково достроково повернути отриманий кредит, тобто до закінчення строку кредитування у будь-який момент. У такому випадку позичальник сплачує проценти за фактичний строк користування кредитом за ставкою визначеною умовами даного договору, тобто за строк з моменту отримання кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. При цьому, якщо позичальник достроково поверне частину кредиту, зобов`язання позичальника підлягають відповідному коригуванню.

Відповідно до п.3.3 договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за кожен календарний день користування кредитом за ставкою, визначеною у п.2.4. цього договору. Проценти нараховуються на неповернену суму кредиту за кожен календарний день користування кредитом у строк кредитування.

Умовами п.3.6 договору встановлено, що сума процентів до сплати в останній календарний день заявленого строку у разі використання позичальником права користування за пільговою та/або зниженою процентною ставкою, складає: 2 120 (дві тисячі сто двадцять) грн. У разі користування позичальником кредитом у заявлений строк, за стандартною процентною ставкою: сума процентів до сплати 3 180 (три тисячі сто вісімдесят) грн.

Відповідно до п.3.7 договору, якщо позичальник сплачує проценти за користування кредитом протягом заявленого строку в останній календарний день заявленого строку, то такі проценти нараховуються на неповернену суму кредиту за ставкою, вказаною у п. 3.4. цього договору. В подальшому, якщо позичальник, як сумлінний позичальник, сплачує проценти за користування кредитом не пізніше ніж кожний черговий день сплати процентів, то проценти нараховуються на неповернену суму кредиту за зниженою ставкою, зазначеною у п. 2.4. цього договору. Знижена процентна ставка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника, з метою сумлінного користування кредитом.

Аналізуючи зміст договору про відкриття кредитної лінії № 0777-7626 від 21.08.2021 р., вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання споживчого кредиту.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що за договором про надання фінансового кредиту, який було укладено між сторонами 21.08.2021 року, ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 5300 грн на умовах, передбачених договором про відкриття кредитної лінії № 0777-7626 від 21.08.2021 року, шляхом перерахування зазначеної суми на вказану ним платіжну картку № НОМЕР_1 …4359.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5300 грн підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту 5300 грн за договором № 0777-7626 від 21.08. 2021 року за допомогою системи EASYPAY, платіж 980995578 від 21.08.2021 року на платіжну карту (а.с.9,24).

Доводи апеляційної скарги щодо нарахування позивачем заборгованості за процентами поза межами заявленого строку користування кредитом 20 днів колегія суддів не бере до уваги з наступних мотивів.

Згідно з договором строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, 300 календарних днів (до 16 червня 2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.7.6 договору).

Таким чином, кредитним договором визначено строк його дії до 16 червня 2022 року.

Як видно з наданого позивачем розрахунку, проценти ним нараховані по 16.06.2022 року, сума заборгованих процентів 30316 грн з цієї дати не змінювалась (а.с.19).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно з умовами кредитного договору.

За умовами цього договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути отримані ним грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник лише двічі вносив платежі на суму 500 грн та 2415 грн відповідно 09.09.2021 року та 14.09.2021 року, а тому свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що боржник має заборгованість перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що утворилася станом на 03.10.2023 року та становить згідно з наданим позивачем розрахунком 35616 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 5300,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 30316,00 грн, яка нараховувалася до 16 червня 2022 року, тобто до закінчення строку дії кредитного договору.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена.

Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі (постанова Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», грошові кошти перераховані на банківську картку, яку вказав відповідач, котрий частково погашав борг, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

У справі, яка переглядається, відповідачем не доведено порушення його прав при укладенні спірного договору, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів укладення договору від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на його рахунок.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами, а тому відхиляються колегією суддів.

Судом першої інстанції було правильно надано оцінку наявним у справі доказам та застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 04 січня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 березня 2024 року.

Головуючий

Судді