ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 лютого 2024 року

м. Харків

справа № 953/518/23

провадження № 22-ц/818/828/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Носової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року, ухвалене суддею Бородіною Н.М.,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просив розірвати шлюб з підстав припинення шлюбних відносин.

В обґрунтування позову зазначає, що 20.07.1996 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу спільних дітей немає, спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 20.07.1996 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції, актовий запис №64. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено прізвище « ОСОБА_3 ».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що про судове засідання, призначене на 12.07.2023 року її повідомлено не було. Вказує, що про те, що судове засідання призначене на 12.07.2023 року вона дізналася від свого представника 11.07.2023 року. Зазначає, що її представник була зайнята в інших судових засіданнях, про що її повідомила, а тому звернулась із клопотанням про перенесення розгляду справи на іншу дату. Вказує, що самостійно не може представляти свої інтереси, оскільки не обізнана в сфері права. Зазначає, що особисто не змогла подати заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку із поганим самопочуттям, а тому просила свого представника подати таку заяву. Вважає, що допустивши розгляд справи без належного та завчасного повідомлення про дату та час судового засідання, суд порушив вимоги ст. 128 ЦПК України. Крім того, вказує, що вона не могла надати жодних пояснень по справі, оскільки заперечує проти розірвання шлюбу. Вказує, що необґрунтоване серйозними доказами небажання позивача перебувати у шлюбі з відповідачем не є достатньою підставою для розірвання шлюбу. Таких доказів позивач суду не надав.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки.

23 лютого 2024 року від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона просить не розглядати справу за її апеляційною скаргою, розгляд якої призначений на 28.02.2024 року на 10.40 год, оскільки вона погано себе почуває та хворіє. На підтвердження вказаних доводів надала довідку про стан здоров`я від 12.01.2024 року, консультаційний висновок спеціаліста від 28.12.2023 року, довідку від 08.12.2023 року, виписку від 22.12.2023 року, ехокардіографічне дослідження від 19.12.2023 року.

Між тим, як вбачається з наданих довідок та виписок, вони стосуються стану здоров`я ОСОБА_2 за минулий час, тому причина неявки в судове засідання, призначене на 28.02.2024 року не визнається поважною.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Отже, відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.07.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 .

Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть.

Ухвалою суду від 17.03.2023 року судом надано строк для примирення сторін в три місяці. Після його закінчення сторони не примирилися.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу, відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.111 СК України). За змістом ст.111 СК України суд не зобов`язаний призначати строк для примирення подружжя.

Згідно статі 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя (ч.5 ст.191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про розірвання шлюбу, оскільки встановлені судом обставини підтверджують, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, позивач переконаний в неможливості подальшого спільного життя, а тому підстави для збереження сім`ї та відмови в задоволенні позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом розглянуто справу без її участі, вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи і тому не могла надати жодних пояснень по справі, оскільки вона заперечує проти розірвання шлюбу, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

З клопотання, наданого 11.07.2023 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 вбачається, що вона була повідомлена про слухання справи, призначене на 12.07.2023 року на 11.30 год. Отже, оскільки про слухання справи був повідомлений представник ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку про належне повідомлення самої ОСОБА_2 про дату і час розгляду даної справи, призначеного на 12.07.2023 року.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова