У Х В А Л А

25 березня 2024 року

м. Київ

справа № 469/115/22

провадження № 61-457ск24

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Коблево» про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання права спільної часткової власності на житловий будинок, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом зняття з реєстрації місця проживання та виселення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Коблево» про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання права спільної часткової власності на житловий будинок.

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком, зняття з реєстрації місця проживання та виселення.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 22 серпня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1 із житлового будинку АДРЕСА_1 .

У решті зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 22 серпня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення та стягнення судового збору, скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом зняття з реєстрації місця проживання залишено без змін.

03 січня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме, запропоновано: подати нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням конкретної (конкретних) підстави (підстав) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та її (їх) належним обґрунтуванням; уточнити прохальну частину касаційної скарги, з урахуванням статті 409 ЦПК України; здійснити доплату судового збору та подати на підтвердження платіжний документ.

На виконання ухвали Верховного Суду від 02 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав платіжний документ про доплату судового збору та нову редакцію касаційної скарги.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали від 02 лютого 2024 року та не усунув недоліки касаційної скарги повністю.

У статті 392 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги.

Пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

Згідно із статтею 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених

в пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

У першій редакції касаційної скарги ОСОБА_1 просив суд касаційної інстанції скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 грудня 2023 рокув частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, не передаючи справу на новий розгляд. ОСОБА_1 не зазначив, яке саме нове судове рішення він просить ухвалити стосовно його позову, не зазначив, що він просить зробити суд касаційної інстанції з постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року в частині зустрічного позову ОСОБА_2 .

В ухвалі Верховного Суду від 02 лютого 2024 року ОСОБА_1 було роз`яснено, що прохальну частину касаційної скарги необхідно викласти з урахуванням статті 409 ЦПК України.

Однак, у другій редакції касаційної скарги ОСОБА_1 указані вимоги не виконав, у прохальній частині заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року повністю або частково, в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявнику.

Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 02 лютого 2024 року, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Коблево» про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання права спільної часткової власності на житловий будинок, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом зняття з реєстрації місця проживання та виселення,визнати неподаною та повернути.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко