Справа № 216/2893/23
провадження №2/216/482/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бутенко М.В.
секретаря судового засідання Кравець А.С.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання майна, -
До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання майна.
Представник позивача Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, не проти заочного рішення суду.
Відповідачка ОСОБА_1 в жодне судові засідання не з`явилася, судові повістки направлені їй за адресою зазначеною в позовній заяві не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, не надала суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідача та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
18 липня 2018 року між Міжрегіональним центром професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та ОСОБА_1 було укладено Договір найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання № 49.
Згідно п.1.1 Договору найму, МЦППВ М.КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ надає ОСОБА_1 та членам її сім`ї у тимчасове користування житло на строк до 31.12.2019 року ізольовані кімнати у гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кімната №925, АДРЕСА_2 , загальною площею 51,70 кв. м, що складається з 2 кімнат, тамбура і ванної кімнати. Житлове приміщення обладнане: водопроводом, каналізацією, центральним опаленням та електроосвітленням.
Згідно п. 1.2.4. Договору найму, Наймодавець зобов`язується доводити до відома наймача встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги та розміри щомісячних платежів за них.
Згідно п. 1.3.3. Договору найму Наймач зобов`язується у встановлені терміни кожного місяця своєчасно вносити плату за використання житла, комунальні та інші послуги, економно використовувати воду, газ, електричну и теплову енергію.
Гуртожиток знаходиться в оперативному управлінні МЦППВ М.КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, власником є держава Україна в особі Міністерства освіти і науки України, згідно з наказом №4 від 03 січня 2019 року. Виконуючи функції управителя, МЦППВ М.КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ обслуговує гуртожиток (будівлю та прилеглу територію) та здійснює оплату спожитих ним комунальних послуг, а саме: водозабезпечення і водовідведення - КП «Кривбасводоканал», спожиту теплову енергію - КПТМ «Криворіжтепломережа», постачання електроенергії - ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», вивіз відходів - ТОВ "Екоспецтранс».
Щомісячно МЦППВ М. КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ нараховувало Відповідачці суми плати за проживання та плати за комунальні послуги. За умовами п. 1.3.3. Договору найму відповідачка у встановлений термін кожного місяця зобов`язана проводити оплату за використання житла, житлово-комунальних послуг.
Пільгами по сплаті боржник не користується, від їх оплати не звільнена. Договору про реструктуризацію заборгованості між сторонами не укладено. Дії Відповідачки порушують права та інтереси Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно зі ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За правилами ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про житлово- комунальні послуги» № 1875-IV в редакції від 24.06.2004 року, у відповідності до ст. 19 якого,учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.
За положеннями ч. 1 ст. 1, ч. З ст. 23вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги.
До відносин з користування житлом та комунальними послугами, які виникли після 01.01.2019 року, необхідно застосовувати норми нового Закону України «Про житлово - комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 замість вищевказаних норм попереднього Закону, а саме:
Згідно ч. 1 ст. 6-1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189- УІІІ учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
У відповідності Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до п. 6) ч. 1 ст. 1 індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 3акону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 3акону України "Про житлово-комунальні послуги" дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно довідки про склад сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , кімнати № 925, АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_2 .
У положенні ст. 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує.
Вказана норма кореспондує зі ст. 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 162 ЖК УРСР визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Згідно ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
У відповідності до ч. 4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Як передбачено ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Крім того, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".
Відповідно до ч. 3 ст. З Закону "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочений строк позовної давності - один рік.
В добровільному порядку відповідач наявну заборгованість не погашає, оскільки вручену досудову вимогу залишено поза увагою.
Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються матеріалами справи.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони договору.
Відповідачка своїх зобов`язань перед позивачем належно не виконувала, чим порушила права позивача.
Дослідивши надані суду письмові докази, враховуючи проаналізовані норми права, а також те, що відповідачка не скористалася своїм правом і не подала відзив на позовну заяву, не спростувала позовні вимоги, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, судовий збір в розмірі 2684,00 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263,265, 268, 274, 280-283, 354-355 ЦПК України, ЦК України, суд -
Позовну заяву Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання майна задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя: М.В. БУТЕНКО