Справа №345/2139/23
Провадження № 2/345/31/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.

за участі: секретаря судового засідання Баран В.В.

представника позивачки адвоката Іваніва О.Б.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стянення компенсації за частку у відчуженому майні, яке є спільною сумісною власністю, суд, -

в с т а н о в и в:

що позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , який зареєстровано 21.08.1999. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 13.05.2020 шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі, в травні 2008 року ними придбано транспортний засіб марки Mercedes-Benz, номер кузова НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 . Автомобіль зареєстровано на ім`я відповідача, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Після розірвання шлюбу відповідач погодився залишити вищевказаний автомобіль у її користуванні. Однак тривалий час відповідач постійно відкладав передачу їй автомобіля, повідомляючи різні причини. В квітні 2023 року їй стало відомо, що відповідач відчужив вищевказаний транспортний засіб. Відповідач відмовився надати будь-які пояснення з цього приводу. Однак згоди на відчуження транспортного засобу вона не давала. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача 105 980 грн. компенсації за частку у відчуженому майні, яке є спільною сумісною власністю.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позов. У відзиві зазначає, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 , 2004 року випуску, потребував ремонту, був у аварійному стані, та ще з 2018 року знаходився на СТО (наявна відеозйомка стану автомобіля, гнилий кузов з наскрізною корозією орієнтовно на 70 відсотків елементів автомобіля), а на ремонт він не мав коштів, тож у 2020 році було видано доручення на людей, які могли його відновити, та фактично транспортний засіб був проданий, за довіреністю, за ціною що значно менша, чим та, яку заявляє позивачка у своїх позовних вимогах. Підтвердити ціну, за яку був проданий автомобіль, можна виходячи з даних договору купівлі-продажу, укладеного при перереєстрації транспортного засобу, який зберігається в органах МВС, та розписки, якою підтверджується факт продажу автомобіля. Надати копію розписки на цей час не має змоги, так як за цей час в нього вона не зберіглась. Вважає, що стягнути компенсацію за частку у відчужуваному майні, яке є спільно сумісною власністю, у сумі, яку запропонувала позивачка, не вдається за можливе. Просить відмовити у позовних вимогах ОСОБА_2 щодо стягнення компенсації за частку у відчужуваному майні, яке є спільно сумісною власністю, а саме за транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 , 2004 року випуску, у сумі 133475,39 грн., та визначити суму компенсації за частку у відчужуваному майні, яке є спільно сумісною власністю, в сумі 58 800 гривень, що є 1/2 часткою від реальної суми продажу транспортного засобу.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.09.2023 призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.02.2024 закрито підготовче провадження, справу призначеного до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Іванів О.Б. позов підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві. Суду пояснив, що відповідач відчужив автомобіль без згоди позивачки. Просить з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача 1/2 частку вартості автомобіля, визначеної за результатами судової експертизи.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав, з підстав зазначених у відзиві. Суду пояснив, що не погоджується із вартістю автомобіля визначеною за результатами експертизи. Просить врахувати надані ним аудіо- та відеодокази, якими підтверджується реальний стан автомобіля, а також скріншоти з сторінок вебресурсів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Із наявної в матеріалах справи копії заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.05.2020 у справі № 345/5129/19 судом встановлено, що з 21.08.1999 сторони перебували у шлюбі, який цим судовим рішенням розірвано.

За час шлюбу ними придбано автомобіль марки Mercedes-Benz, номер кузова НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_3 , та не заперечується сторонами.

29 травня 2008 року цей автомобіль зареєстровано на ім`я відповідача.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Наведені висновки сформульовано у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 343/1294/18 (провадження № 61-14494св20).

Отже, спірний автомобіль набуто сторонами під час шлюбу і він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Сторонами не заперечується також і той факт, що після розірвання шлюбу автомобіль залишився у фактичному володінні і користуванні відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2021 за договором комісії № 7844 відповідач відчужив спірний автомобіль.

У пункті 1.2 договору вказано, що сторони погоджують ціну автомобіля в сумі 48 000 грн.

Відповідачем не надано доказів того, що зазначена ціна є ринковою чи визначена за результатами проведеної оцінки суб`єктом оціночної діяльності або експертом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (висновок Верховного Суду, викладений у п. 27 постанови від 29 серпня 2018 р. у справі № 910/23428/17).

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- у справі № 755/20923/14-ц: при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна;

- у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні;

- у справі № 301/2231/17: у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, тому має відшкодувати останній 1/2 частину його вартості, визначену відповідно до висновку (акта) експертної оцінки, за яким вартість транспортного засобу становить 132 500 грн.;

- у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489 530 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Згідно висновку експерта від 15.12.2023 № СЕ-19/109-23/13764-АВ ринкова вартість аналогічного автомобіля марки Mercedes-Benz, номер кузова НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , станом на 15.12.2023 становить 211 960 грн.

До висновку додається Додаток 1 Бюлетень автотоварознавця, який містить цінові пропозиції і ціни продажу аналогічних автомобілів.

Надані відповідачем скриншоти з вебресурсів містять лише пропозиції продавців щодо ціни продажу транспортних засобів, однак у них немає інформації про кінцеву ціну продажу автомобіля, тобто за якою ціною автомобіль продано.

За змістом статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відтак за критерієм достовірності доказів, суд надає перевагу висновку експерта.

Суд відхиляє посилання відповідача на аудіодокази, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посилання відповідача на необхідність враховувати при визначенні суми компенсації умови договору комісії суд вважає неприйнятними, оскільки позивачка не є стороною цього договору, згоди на його укладення не надавала, ціну продажу не погоджувала.

У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 362/3043/18 (провадження № 61-13063св20) застосовано принцип рacta non obligant nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому договір комісії від 22.04.2024 № 7844 не створює жодних правових наслідків для позивачки в контексті визначення розміру компенсації.

Розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема у вищенаведеній постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1 073,60 грн., який підлягав сплаті на момент подання позовної заяви.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 521 від 15.04.2005, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 28.04.2023 серія АТ № 1040115, договір від 28.04.2023 про надання правових послуг адвокатом, розрахунок-перелік послуг, які надані (надаватимуться) адвокатом, квитанцію від 05.05.2023 на суму 6 500 грн.

Оплата витрат в сумі 2 271,85 грн., пов`язаних із проведення експертизи, підтверджується платіжною інструкцією від 14.12.2023 та рахунком-фактурою № 23-1716 від 14.12.2023.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 980 грн. компенсації за частку у відчуженому майні, яке є спільною сумісною власністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 073,60 грн. судового збору, 2 271,85 грн. витрат пов`язаних із проведення експертизи, 6 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 26.04.2024.

Головуючий: