Провадження № 2-з/643/2/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2024

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Московського районного суду міста Харкова знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, в якому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 17 000 доларів США у рахунок погашення боргу за розписками.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 03.11.2023 року у справі відкрито провадження у справі.

Разом із позовною заявою, позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 ,виданий 07.05.2010 року Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 06.11.2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

04.12.2023 року позивачем була надана уточнена позовна заява. Відповідно до якої відповідача ОСОБА_3 були виключено зі складу відповідачів по справі.

04.12.2023 року позивачем разом з уточненою позовною заявою було подано до суду заяву про забезпечення позову в якій він просив суд накласти арешт на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: на долю відповідача квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 07.05.2010 року Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ідентифікаційний код НОМЕР_2 , у зв`язку з неможливістю відповідача повернути борг іншим шляхом.

Ухвалою суду від 05.12.2023 року було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

29.12.2023 року було подана заява про забезпечення позову у якій він просить суд накласти арешт на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: на долю відповідача квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 07.05.2010 року Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ідентифікаційний код НОМЕР_2 , у зв`язку з неможливістю відповідача повернути борг іншим шляхом.

Заява обгрунтована наступним.

01 березня 2020 року позивач дав в борг та особисто передав громадянину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 11 (одинадцять тисяч) доларів США, після чого в кінці березня 2023 року вказаній особі я дав в борг та особисто передав ще 14 (чотирнадцять тисяч) доларів США., а всього на загальну суму 25 (двадцять п`ять тисяч) доларів США.

На підтвердження отримання коштів відповідачем ОСОБА_2 було надано особисту письмову розписку від 01 березня 2020 року, із зазначенням умов їх повернення, він власноручно поставив свій підпис.

Крім того, на підтвердження отримання коштів відповідачем ОСОБА_2 було надано особисту письмову розписку в кінці березня 2020 року, із зазначенням умов їх повернення.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №360662553 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 ,виданий 07.05.2010 року Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ідентифікаційний код НОМЕР_2 , яка станом на березень 2020 року на час отримання боргу за розпискою, була у шлюбі з відповідачем.

Крім того, згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 01.09.2023 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована колишня жінка відповідача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з двома неповнолітніми дітьми (довідка додається до заяви).

Як стало відомо позивачу, відповідач звернувся до своєї колишньої дружини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продати якнайшвидше до нового 2024 року, вищевказану квартиру, щоб уникнути арешту на квартиру, частина якої належить йому, як набута в спільному шлюбі, а самій виїхати до нього республіку Азербайджан, де у нього у власності великий двохповерховий будинок на шість кімнат. В планах колишньої дружини відповідача по скоріше приїхати в м. Харків для оформлення продажі вказаної квартири.

Крім того, відповідач, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгував великі суми грошей дівчині на ім`я ОСОБА_4 ,( 25 тисяч доларів США) і його напарнику по бізнесу, чоловіку на ім`я ОСОБА_5 (18 тисяч доларів США), які протягом трьох останніх років не повертає.

Згідно ст. 65 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, вищевказана квартира була придбана 19.04.2018 року у шлюбі відповідача з гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується інформацією з реєстру речових прав.

На даний час, на думку позивача, існують ризики які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову з додатками разом з матеріалами позову, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, з урахуванням уточнень, в якому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 17 000 доларів США у рахунок погашення боргу за розписками.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18 висловила висновки щодо застосування норм права, згідно яких співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 02.01.2024 року, копія яких додано позивачем до заяви про забезпечення позову власницею квартири, на яку позивач просить суд накласти арешт є ОСОБА_3 .

Також, до заяви про забезпечення позову надана копія свідоцтва про одруження між відповідачем та ОСОБА_3 від 22.10.2008 року. Крім того, надана копія рішення суду від 28.09.2020 року про розірвання шлюбу між відповідачем та ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що надані документи підтверджують той факт, що квартиру на яку він просить суд накласти арешт колишня дружина відповідача придбала у період перебування у шлюбі з відповідачем по справі, таким чином зазначена квартира перебуває у спільній сумісній власності відповідача та колишньої дружини ОСОБА_3 .

За таких обставин, позивач вважає, що існують ризики які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з неможливістю відповідача повернути борг іншим шляхом та просить суд накласти арешт на долю у відповідача в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 07.05.2010 року Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову разом з доданими документами, з`ясувавши обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, дійшов наступного висновку.

Доводи позивача про те, що існують ризики які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та неможливість відповідача повернути борг іншим шляхом, суд не бере до уваги, оскільки вони є лише припущенням заявника та не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія яких було долучено до заяви, квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_3 19.04.2018 року. Розмір частки 1/1.

Судом було досліджено копія свідоцтва про шлюб та рішення про розірвання шлюбу, що містяться в матеріалах справи, та встановлено, що квартира, на частку в якій позивач просить накласти арешт, була придбана в період перебування у шлюбі між відповідачем та власницею квартири ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Сімейного кодексу України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Доказів того, що частка у спільному майні подружжя, яка може належати відповідачу виділена, суду не надано. А тому у суду відсутня можливість розглянути питання про застосування заходів забезпечення позову саме на частку відповідача у квартирі АДРЕСА_1 , позаяк вона не визначена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як слідує з наданих позивачем документів частки кожного з подружжя не виділялись, режим спільного майна не припинений.

За таких обставин, суд позбавлений можливості забезпечити позов шляхом арешту частки у спільному майні, оскільки така частка не виділялась відповідачу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Заявник не надав доказів відсутності у відповідача грошових коштів або рухомого майна.

Предметом даного позову є грошові кошти, а не квартира на частку в якій позивач просить накласти арешт.

Оскільки заявником не надано доказів того, чому судове рішення не зможе бути виконане без накладення арешту на квартиру, у разі задоволення його позову, з огляду на режим спільного майна квартири без визначення часток кожного з подружжя, на частку в якій позивач просить накласти арешт, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 259, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом арешту на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: на долю відповідача квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 07.05.2010 року Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ідентифікаційний код НОМЕР_2 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя - О.О. Олійник