С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/3562/24
В справі 760/4000/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

27 березня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «АТП Фаворит-Транстехсервіс» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

ІІ. Описова частина

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «АТП Фаворит-Транстехсервіс» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в сумі 473858,00 грн та відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що він з 30 липня 2012 по 30 січня 2013 працював водієм у Приватному підприємстві «АТП Фаворит-Транстехсервіс». Проте, при звільненні Відповідач не провів повного розрахунку з Позивачем.

З урахуванням викладеного просив позов задовольнити.

21 лютого 2023 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

24 лютого 2023 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва позивачу наданий строк на усунення недоліків позовної заяви.

29 березня 2023 року від Позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали від 24 лютого 2023 року.

30 березня 2023 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відзив від Відповідача у встановлений ухвалою суду строк не надійшов.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 з 30 липня 2012 року по 30 січня 2013 року працював водієм у Приватному підприємстві «АТП Фаворит-Транстехсервіс», що підтверджується копією трудової книжки.

З пояснень Позивача вбачається, що при звільненні з ним не було проведено повний розрахунок, у зв`язку з чим просив стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 473858,00 грн, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що за Приватним підприємством «АТП Фаворит-Транстехсервіс» наявна заборгованість з виплати Позивачу заробітної плати або інших сум.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Позивач, звертаючись до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, на підтвердження обґрунтувань позову не надав належних, допустимих та достатніх в їх сукупності доказів, які б свідчили про обґрунтованість та доведеність таких вимог та поза розумним сумнівом доводили порушення його трудових прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру.

IV. Резолютивна частина

Керуючись Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 47, 116 КЗпП України, ст.ст. 4, 16, 19, 149, 158, 174, 275, 279, 258, 263-265, 353 ЦПК України, суд вирішив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Приватне підприємство «АТП Фаворит-Транстехсервіс», місце знаходження: м.Київ, бул. І. Лепсе, 87 А кв. 14, .

Суддя: