Справа № 309/1980/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільницький Сергій Михайлович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року, ухвалене головуючим суддею Довжанином М.М. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Хустська нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою з метою встановлення юридичного факту.

В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_2 була її хресною мамою, не мала нікого із рідних. Заявниця проживає в будинку АДРЕСА_1 , однак вони із померлою ОСОБА_2 проживали фактично однією сім`єю, вели спільне господарство, обробляли город, доглядали будинок, спільно відпочивали, оскільки померла була похилого віку і потребувала стороннього догляду. Під час хвороби вона доглядала померлу, купляла їй ліки. Після смерті ОСОБА_2 , нею організовано та проведено похорон та всі інші релігійні обряди.

Встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою не менш як п`ять років їй необхідно для прийняття спадщини, оскільки інших спадкоємців у спадкодавця не має.

З врахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до дня відкриття спадщини із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільницький С.М., оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вказаної заяви.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_1 було надано суду першої інстанції належні докази спільного проживання із ОСОБА_3 , однак, суд не надав належної оцінки таким доказам. Зокрема: акту обстеження житлово-побутових умов проживання; довідку про стан здоров`я померлої; не надано оцінки показам свідків.

Крім того вказує, що ОСОБА_3 була одинока, родичів не мала, а відтак спадкоємці відсутні, заповіту остання не залишала.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в буд. АДРЕСА_1 , а померла ОСОБА_2 проживала в буд. АДРЕСА_2 , тобто по сусідству.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 слідує, що спадкоємців, які б могли успадкувати майно потерпілої, ні за законом, ні за заповітом немає.

ОСОБА_1 вважає, що вона претендує на прийняття спадщини як особа, яка проживала однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до дня смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року по справі №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 зазначає, що вона проживала по сусідству із покійною ОСОБА_2 Та оскільки померла була похилого віку і потребувала стороннього догляду, то надавала їй допомогу в догляді за нею, по господарству, спільно обробляли город, спільно відпочивали. Після смерті ОСОБА_2 , нею організовано та проведено похорон та всі інші релігійні обряди.

Однак, належних і допустимих доказів того, що заявниця на протязі п`яти років поспіль, безперервно, спільно проживала з ОСОБА_2 і мала з нею спільний побут, вела з нею спільне господарство, спільно харчувалася, сплачувала комунальні послуги, брала участь у витратах на утримання майна спадкодавця, ОСОБА_1 не надала ні суду першої, а ні апеляційної інстанції.

Покликання заявниці на Акт обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 03.02.2021 р. та покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є свідченням тільки того факту, що вона здійснювала догляд за покійною ОСОБА_2 , тоді як чинним законодавством вимагається, щоб така особа і спадкодавець безперервно проживали разом не менше ніж п`ять років поспіль до моменту відкриття спадщини. Даної обставини, зазначені докази не стверджують.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю заявниці ОСОБА_1 із покійною ОСОБА_2 безперервно не менш ніж п`ять років поспіль до відкриття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Такі доводи позивача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну правову оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільницький Сергій Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 25 березня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: