РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 рокусмт ПетровеСправа № 212/4973/23
Провадження № 2/941/54/24

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Петрове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» («ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ») про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» про стягнення невиплаченої заробітної плати, в якій просить стягнути з відповідача невиплачену суму на день звільнення в розмірі 17090.65 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що на день звернення до суду складає 42207.62 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що з 14.01.2019 року вона працювала машиністом крана 3 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №7 РУ-3 ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ». 11.04.2023 року її було звільнено на підставі наказу № 3//71у за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільнені їй не була виплачена компенсація за невикористану основну відпустку за період роботи з 14.02..2022 року по 11 квітня 2023 року та заробітну плату на загальну суму 17090,65 гривень. Таким чином ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» заборгував їй компенсацію за дні невикористаної щорічної відпуски, заробітну плату, внаслідок чого повинен сплатити на її користь середній заробіток за затримку при звільненні. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь суму, що належить їй від підприємства на день звільнення у розмірі 17090,65 гривень, середній заробіток за весь час затримки належних їй при звільненні сум у розмірі 42207,62 гривень.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Суд сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів встановив, що згідно наказу №3/2к від 11.01.2019 року ОСОБА_1 з 14.01.2019 року працювала у ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» на посаді машиніста крана 3 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування № 7, однак наказом № 3/71у від 11.04.2023 року звільнена за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивачки (а.с.4-6).

Але при звільненні в порушення ст.116 КЗпПУ ОСОБА_1 не була виплачена компенсація за невикористану основну відпустку за період роботи з 14.02.2022 року по 11.04.2023 року та зарплату на загальну суму 17090,65 грн., що підтверджується розрахунковим листком за квітень 2023 року , виданим в день її звільнення (а.с.7).

Крім того в судовому засіданні встановлено, що за ідентифікаційним кодом юридичної особи 40799891, зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23», яке є правонаступником ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» код 45136133, яке є правонаступником ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» код 40799891, що підтверджується відповідями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 206746 № 206771 від 31.08.2023 року (а.с.21-24).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.01.2019 року по 11 квітня 2023 перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Промислові ремонти», правонаступником якого є ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», а правонаступником останнього був ТОВ «Промислові-ремонти».

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини шостої тієї ж статті своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Крім того судом враховується, що згідно із підпунктами 164.2.1, 164.2 ст.164 Податкового кодексу України доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як вбачається з матеріалів справи при звільненні ОСОБА_1 нараховано, але не виплачено належні кошти, борг по заробітній платі складає 17090,65 гривень (а.с.7).

Доказів погашення вищевказаної заборгованості суду не надано. Тому факт порушення законодавства про оплату праці є доведений, що є підставою для стягнення боргу на користь позивача з метою захисту її порушених трудових прав.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Верховний Суд у постанові від 07 лютого 2022 року у справі № 759/1933/20 провадження № 61-11175св21 вирішуючи спір про стягнення заборгованості заробітної плати, суми індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у зв`язку із його несвоєчасною виплатою, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, з урахуванням вимог статті 117 КЗпП України, беручи до уваги висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), зазначає про стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Оскільки у день звільнення відповідач не провів належну виплату позивачу заробітної плати при звільненні, суд дійшов висновку про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у визначені законом строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, згідно форми ОК-7 заробітна плата ОСОБА_1 за час її роботи в ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» за лютий-березень 2023 року складала 19944,22 гривень, середньоденна заробітна плата складає 463,82 гривень (19944,22 грн.: 43 дні = 436,82грн.) (а.с.8-11).

Тому середній заробіток ОСОБА_1 за весь час затримки розрахунку з дня звільнення по день звернення до суду складає 42207,62 гривень (з 11.04.2023 року по 12.07.2023 року - 91 день; 463,82 грн. х 91 день = 42207,62 грн.).

Таким чином враховуючи, що судом було встановлено факт не проведення виплати всіх сум, що належать ОСОБА_1 , при звільненні - на користь позивачки слід також стягнути середній заробіток за весь час затримки належних їй при звільненні сум по день фактичного розрахунку, однак не більше ніж за шість місяців, - у розмірі 42207,62 гривень.

Статтею 109 ЦК України унормовано, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно (ч. 3 ст. 109 ЦК України).

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням (ч. 4 ст. 109 ЦК України).

Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Матеріалами справи, а саме витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується державна реєстрація ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», яке є правонаступником ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ».

При цьому, судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на момент розгляду спору, ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого на теперішній час змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», не перебуває в стані припинення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Отже, суд вважає, що позов слід задоволити повністю і стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» («ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ») на користь позивача вищевказану суму заборгованості по заробітній платі .

З огляду на положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач, відповідно п. 1 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від його сплати при зверненні до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн. на користь держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст. 47, 115, 116, 233 КЗпП України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 43, 49, 76, 89, 133, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» («ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ») , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невиплачену заробітну плату в розмірі 17090,65 гривень та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що на день звернення до суду складає 42207,62 гривень, а всього 59298,27 гривень.

Стягнути на користь держави з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23»(«ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ») , судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 27 березня 2024 року.

Суддя С.І.Колесник