Справа № 194/321/24
Номер провадження № 2/194/297/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 04 лютого 2017 року Тернівським міським відділом державної реєстрації акті вцивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 19; неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити проживати з відповідачем. Ухвалою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишено без руху, оскільки позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., натомість звертається до суду з двома вимогами, а саме про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Отже, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за одну вимогу про розірвання шлюбу, та не сплачено судовий збір за вимогу немайногового характеру про визначення місця проживання дітей, а тому позивачу слід було доплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на рахунок Тернівського міського суду Дніпропетровської області, який не сплачено позивачем.

Ухвалу судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2024 року позивачем отримано 15 березня 2024 року, про що свідчить поштове повідомлення.

Однак, у встановлений судом строк позивач не усунув зазначені в ухвалі судді недоліки.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та у рішенні від 30 травня 2013 року «Наталія Михайленко проти України» зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Оскільки ухвала судді від 29 лютого 2024 рокупро залишення позовної заяви без руху не виконана, отже, відсутня можливість відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Узв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, необхідно вважати неподаною та повернути.

Керуючись ст.ст. 185, 258-260, 272 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вважати неподаною та разом з доданими до неї матеріалами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу його право повторно звернутися до суду з цією ж позовною заявою у загальному порядку, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 28 березня 2024 року.

Суддя В.О. Корягін