Справа № 215/4394/23
У Х В А Л А

Іменем України

02 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленко М.І., вирішуючи питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2023 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.09.2023 вказана позовна заява була залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Однак, подана заява не відповідає вимогам вказаних вище статей, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до змісту ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Отже, позивачу, необхідно викласти обставини та зазначити докази, які підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання дитини з матір`ю, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини.

Заявляючи позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю, позивачка не зазначає у позовній заяві доказів на підтвердження тих обставин, що вона попередньо зверталася за захистом своїх прав до органу опіки та піклування та отримала від вказаного органу відмову про отримання письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини та батьків.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Отже, позивачу необхідно викласти обставини та зазначити докази, які підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання дитини з матір`ю, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини; до матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитиною, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст. 19 СК України.

Також, звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано характеризуючих даних про особу матері (батька) дитини, її майновий стан та житлові умови, позивачем не надано довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання.

Крім того, позовна заява містить вимогу щодо призначення судово-психіатричної експертизи відносно відповідача, однак позивач викладаючи у позові обставини, щодо призначення експертизи не додає до позову докази, що підтверджують вказані обставини, оскільки фактичними підставами для призначення експертизи є конкретні документовані дані про психічний стан особи, що викликають сумніви у його психічній повноцінності. Суд відповідно до ст. 298 ЦПК України за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Крім того, ч. 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вищевикладене є недоліками позовної заяви, які мають бути усунуті позивачем.

Ухвала судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.09.2023, якою вказана заява була залишена без руху, двічі повернулася на адресу суду 07.11.2023 та 20.12.2023 за спливом терміну зберігання, що підтверджується поштовим конвертом з повідомленням.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника (позивача). Так, суд покладає на заявника (позивача) лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства, для пришвидшення процедури слухання.

Таким чином ухвалу суду від 20.09.2023 не виконано, у зв`язку з чим, відповідно до ч.2,3 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, необхідно вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2,3 ст. 185 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвалу складено та підписано суддею 02.01.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ: