Провадження № 2-о/497/36/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.,

секретаря - Божевої І.Д.,

без участі заявника та заінтересованої особи,

розглянувши у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Болграда, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту шлюбних відносин та перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2023 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м.Одеса із заявою та просить суд встановити два юридичні факти:

- шлюбних відносин без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та її, з 2017 року;

- перебування її, заявниці, на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявниця посилається на те, що вона постійно проживала разом однією родиною та перебувала на утриманні ОСОБА_2 з 2017 року. Протягом останніх 6-7 років вона страждає на тривалі приступи гемікранії, що негативно позначилось на її працездатності. 19.05.2023 року ОСОБА_2 був мобілізований на військову службу та проходив її у військовій частині НОМЕР_1 . 29.10.2023 року ОСОБА_2 , виконуючи бойове завдання із звільнення лівого берегу Херсонської області від рашистів на території с.Кринки загинув. Після його смерті вона заявниця, яка перебувала на утриманні як член його родини, має право на отримання відповідної грошової виплати, але для цього їй необхідно встановлення зазначених фактів, що стало підставою для звернення до суду.

Цивільна справа надійшла за підсудністю до Болградського районного суду 23.01.2024 року (а.с.37).

Ухвалою судді від 26.01.2024 року було відкрите провадження по справі (а.с.42).

Заявник ОСОБА_1 з`явилася в судове засідання 05.03.2024 року, підтримала свою заяву, пояснила, що вони проживали у цивільному шлюбі зі ОСОБА_2 з 2017 року, фактично він забезпечував їх сім`ю, вони вели спільне господарство, потім зняли квартиру, його діти приходили до них в гості, вона готувала, прала, а коли мала можливість працювати ходила на роботу, в останні часи вона часто хворіла і не завжди мала змогу працювати, у них був спільний бюджет. Коли цивільного чоловіка мобілізували, вона їздила до нього у військову частину, просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Представник заявника - адвокат Дашковська Д.І., яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1340342 від 05.03.2024 року (а.с.86) в судовому засіданні від 05.03.2024 року підтримала вимоги заявника, наполягала на їх задоволенні.

Також в цей день судом були допитані в якості свідків, наступні особи:

- ОСОБА_3 суду пояснив, що померлий ОСОБА_4 є його батьком, а заявниця доводиться йому мачухою. Вони з 2017 року почали проживати разом та проживали спільно до моменту поки батько пішов до армії;

- ОСОБА_5 суду пояснила, що померлий ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком. Заявниця є його теперішньою дружиною. В 2017 році вона зі ОСОБА_2 розірвали шлюб, та він почав проживати із заявницею. Заявниця відносить до її дітей як мати, проживали вони спільно, аж до того часу як ОСОБА_6 мобілізувався, після чого на бойовому завданні загинув. Заявниця та ОСОБА_2 вели спільний побут, у неї з новою дружиною зав`язалися дружні відносини, тому вони часто навідувалися у гості один до одного;

- ОСОБА_7 суду пояснила, що вона знайома із заявницею з 2010 року, вони разом працювали на ринку, дружили сім`ями, а з 2016 року почали тісно спілкувати, тому їй відомо, що ОСОБА_1 з 2017 року проживала зі ОСОБА_2 , як з чоловіком. Він залишив їй свою заробітну картку коли мобілізувався, вона також відправляла йому гроші, збирала посилки з речами та продуктами, їздила до нього в частину, де він проходив військову службу.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 не з`явилися, від заявниці та її представника 05.03.2024 року до канцелярії суду надійшло спільне клопотання про завершення розгляду справу без їх участі (а.с.101).

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_9 , яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності від 17.01.2024 року та витягу з наказу від 16.01.2024 року (а.с.103), в судове засідання не з`явилася, надала 18.03.2024 року на адресу суду пояснення, в яких не заперечує проти задоволення заявлених вимог, просить розглянути справу у відсутності представника центру (а.с.102).

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення заявниці та свідків, суд прийшов до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , 1978 року народження, загинув під час виконання бойового завдання внаслідок мінометного обстрілу в районі населеного пункту Кринки Херсонської області, що підтверджено сповіщенням сім`ї №222 від 10.11.2023 року за вих.№5226 на ім`я ОСОБА_10 (матері) (а.с.17).

Факт загибелі також підтверджений актом службового розслідування за фактом зникнення безвісті під час виконання бойового завдання стрільця - номера обслуги 3 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 матроса ОСОБА_2 (а.с.48) та наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 №1376 від 21.12.2023 року, з якого вбачається, що матрос ОСОБА_2 близько 16:00 годині 29.10.2023 року зник безвісти за особливих обставин. Але проведеними заходами було встановлено, що він отримав поранення несумісне з життям, 09.11.2023 року знятий з усіх видів забезпечення, тіло евакуйовано 06.11.2023 року (а.с.47).

При житті ОСОБА_2 займався трудовою діяльністю починаючи з 1996 року й до 24 березня 2023 року, що підтверджується записами з трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_3 , заповненою 10 липня 1996 року, в тому числі у 2017 році по 02.07.2018 року працював електрогазозварювальником Північної дільниці водопровідних мереж міського водопроводу, з 09.07.2019 року по 30.08.2019 року трактористом, з 16.01.2023 року по 24.03.2023 року на посаді водія автотранспортних засобів відділу ТОВ «Одеській хлібозавод №4» (а.с.3-6).

У травні місяці 2023 року ОСОБА_2 був мобілізований за призовом на військову службу.

Відповідно до довідки №14/4183, виданої 19.06.2023 року Начальником штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 солдат ОСОБА_2 перебував на військовій службі у цій частині з 19.05.2023 року по час видачі довідки (а.с.12). В подальшому, з 29 червня 2023 року ОСОБА_2 прибув в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 та прийняв посаду стрільця-номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти цієї частини, що підтверджується наказами командира частини ОСОБА_11 №152-РС та №182 від 29.06.2023 року (а.с.58).

Факт проживання заявниці ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 підтверджується наступними дослідженими судом доказами:

- довідкою Обслуговуючого Кооперативу «Дім на Левітана» від 13.11.2023 року, в якій зазначено, що заявниця разом зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала постійно з 2020 року, однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , де і продовжує проживати по даний час. У довідці також відображено, що ОСОБА_2 сплачував комунальні послуги, так як заявниця перебувала на його утриманні (а.с.15);

- рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.09.2017 року, по справі №509/2263/17, відповідно до якого ОСОБА_2 розірвав свій попередній шлюб зі ОСОБА_5 (а.с.7);

- укладеним 15.10.2020 року договором оренди житлової площі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , договір був одночасно підписаний двома орендаторами, як заявницею, так й ОСОБА_2 та після укладення цього договору з пояснень заявниці вони почали користуватися орендованим приміщенням як родина (а.с.11);

- копією довіреності від 24 серпня 2023 року, посвідченою державним нотаріусом Першої Донецької міської державної нотаріальної контори (м.Селидове), зареєстрованої в реєстрі за №1-41 (а.с.8), з якої вбачається, що ОСОБА_2 в серпні 2023 року довірив ОСОБА_1 , вести всі без застережень справи з усіх можливих юридично значущих питань, тобто заявниця прибула за місцем військової служби ОСОБА_2 та він надав їй нотаріально посвідчену довіреність, що свідчити про довірливі відносини між ними;

- поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , допитаних в судовому засіданні 05.03.2024 року;

- спільними фотознімками заявниці та ОСОБА_2 , а також фото з похорон загиблого ОСОБА_2 , дослідженими в судовому засіданні від 05.03.2024 року, заявниця та свідки підтвердили, що на фото заявниця та померлий ОСОБА_2 (а.с.60,-72);

- дослідженою в судовому засіданні перепискою заявниці з цивільним чоловіком ОСОБА_2 в соціальних мережах, з якої вбачаються дуже теплі почуття з боку чоловіка до заявниці (а.с.74,75).

Відповідно до частини першої статті 1 СК України, Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

За змістом статті 2 СК України чоловік і жінка, що проживають разом у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу є учасниками сімейних відносин, які регулює Сімейний кодекс України, оскільки сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України); сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статті 3 СК України); подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства (частина перша статті 9 СК України); жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу (частина друга статті 91 СК України).

Аналізуючи положення наведених правових актів суд установив, що у справі, що розглядається, заявниця ОСОБА_1 має соціальний статус члена сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув під час виконання бойового завдання.

Заявник ОСОБА_1 , як жінка, що проживала з чоловіком ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, є учасниками сімейних відносин, що регулюються СК України.

Крім того, судом достовірно встановлено, що заявник ОСОБА_1 , як член сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , перебувала на його утриманні.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон) у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 ст. 16 Закону передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які прив`язанні на навчанні або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державною виплата, що здійснюється особам, які згідно з цім Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 16 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть наслала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що сім`ям загиблих (померлих внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм) осіб виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Таким чином, у справі, що розглядається, заявниця ОСОБА_1 також має статус члена сім`ї померлого військовослужбовця, що перебувала на його утриманні, оскільки вони тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Факт родинних відносин між фізичними особами суд встановлює у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю. Однак чоловік є членом сім`ї, а не родичем, оскільки родинні відносини засновані на кровному спорідненні, а тому факт родинних відносин між чоловіком і дружиною встановленню в судовому порядку не підлягає.

Тому єдиним існуючим і ефективним способом захисту порушеного права для заявника, а також способом для усунення розбіжностей в документах, є встановлення факту, що має юридичне значення (факту шлюбних відносин) в судовому порядку.

Вказаний вище спосіб захисту прав заявника буде ефективним і в силу того, що встановлення даного юридичного факту породжує правові наслідки і від нього залежить виникнення майнових прав у заявника.

Як встановлено судом, підтвердження факту шлюбних відносин між заявницею та ОСОБА_2 необхідне їй для отримання грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, отримати яку на даний час вона позбавлена можливості внаслідок неможливості довести родинний зв`язок з загиблим.

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.259,263-265,315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту шлюбних відносин та перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт шлюбних відносин без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 2017 року по день смерті.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца