ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 березня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/598/20

Головуючий у першій інстанції Домашенко Ю. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/444/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонова О.Є.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Козелецька селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, Державна інспекція архітектури та містобудування України, ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, Державної інспекції архітектури та містобудування України, ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, припинення права приватної власності на нерухоме майно (суддя Домашенко Ю.М.), ухвалене у смт Козелець, повний текст рішення складено 22 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкція існуючої нежитлової будівлі під житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої 11 вересня 2015 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області за №ЧГ 50, та виключити запис про реєстрацію декларації за №ЧГ 50 від 11 вересня 2015 року з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Антипенка О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24936112 від 01 жовтня 2015 року; скасувати запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 77 кв.м, житловою площею 50,4 кв.м, житловий будинок «А», житлова прибудова «А1», погріб «а», ганок «а1», сарай «Б», уборна «У», огорожа «№1-7», колонка питна замощення «Т», вигрібна яма «Я», за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 11417210; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20, форма власності: приватна, розмір частки: 1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 44887831, серія та номер СТА 795746, видане 01 жовтня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Антипенком О.А.; припинити право приватної власності ОСОБА_2 на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 77 кв.м, житловою площею 50,4 кв.м, житловий будинок «А», житлова прибудова «А1», погріб «а», ганок «а1», сарай «Б», уборна «У», огорожа «№1-7», колонка питна замощення «Т», вигрібна яма «Я», за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що згідно із постановою від 11 січня 2013 року про передачу стягувачеві майна, нереалізованого на прилюдних торгах, в рахунок часткового погашення боргу за виконавчим листом №2-868-1/10, виданим 07 грудня 2010 року Солом`янським районним судом м.Києва, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 519 593,09 грн, передано у власність позивачу: нежитлову будівлю кафетерію, визначену в плані літерою «А» загальною площею 77 кв.м, з надвірними будівлями: погріб «а», ганок «а1», добудова «А1», сарай «Б», вбиральня «У», огорожа 1-3, свердловина «с», замощення «т», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом ОСОБА_1 стало відомо, що боржник ОСОБА_2 у 2015 році зареєструвала право власності на вищевказане вже не належне їй майно реконструйований із нежитлової будівлі (кафетерію) житловий будинок. За доводами позивача, станом на грудень 2019 року жодного житлового будинку немає, будівля використовується як кафе. ОСОБА_1 вказує, що не зміг своєчасно зареєструвати своє право власності на вказане майно в зв`язку із важкими сімейними обставинами. Вважає неправомірними дії відповідачів, а саме: Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Антипенка О.А. щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на нібито реконструйований із нежитлової будівлі (кафетерію) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року позов задоволено; скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкція існуючої нежитлової будівлі під житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої 11.09.2015 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області за № ЧГ 50, та виключено запис про реєстрацію декларації за № ЧГ 50 від 11.09.2015 з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів; скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Антипенка О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24936112 від 01.10.2015; скасовано запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 ) на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 77 м2, житловою площею 50,4 м2, житловий будинок «А», житлова прибудова «А1», погріб «а», ганок «а1», сарай «Б», уборна «У», огорожа «№1-7», колонка питна замощення «Т», вигрібна яма «Я», за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 11417210; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20, форма власності: приватна, розмір частки: 1; визначено недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 44887831, серія та номер СТА795746, видане 01.10.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Антипенком О.А.; припинено право приватної власності ОСОБА_2 на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 77 м2, житловою площею 50,4 м2, житловий будинок «А», житлова прибудова «А1», погріб «а», ганок «а1», сарай «Б», уборна «У», огорожа «№1-7», колонка питна замощення «Т», вигрібна яма «Я», за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок реконструкції спірної будівлі із нежитлової в житлову та подальшої реєстрації права власності саме на житлову будівлю за відповідачем ОСОБА_2 , всупереч волі позивача, він позбавлений можливості оформити право власності на передане йому державним виконавцем майно боржника та в подальшому здійснювати право власності щодо цього майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду і направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що під час прийняття уточнених позовних вимог позивачем не було сплачено в належній сумі судовий збір за кожну позовну вимогу окремо, оскільки даний спір вирішує питання немайнового характеру, які об`єднані в одне провадження. Судом не було перевірено цей факт та у відповідності до ч.4 ст.177 ЦПК України не було долучено відповідні квитанції про сплату судового збору, чим було порушено ч.3 ст.185 ЦПК України, не залишено позовну заяву без руху. Також відповідачка вказує, що позивачем заявлялися клопотання про витребування доказів і за це потрібно було сплатити судовий збір, а судом клопотання не було повернуто у зв`язку з невиконанням вимог ст.117 ЦПК України. За доводами ОСОБА_2 , позивач не надав суду доказів, що він звертався з відповідним актом і постановою для реалізації та оформлення права власності і що йому було відмовлено. Відповідачка звертає увагу, що судові рішення про заборону вчинення реєстраційних дій по спірному об`єкту нерухомого майна були відсутні, а оскільки станом на 2015 рік ОСОБА_1 не реалізував право на визнання за ним права власності у відповідності до чинного на той момент законодавства, ОСОБА_2 є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 і на даній стадії право позивача не є порушеним. Також відповідачка вказує, що судом не було надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та не було зазначено, чи суд враховує показання всіх свідків, чи вважає їх показання допустимими та достовірними.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач звертає увагу на той факт, що позовні вимоги були не збільшені, а уточнені відповідно до змін, внесених до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Посилається, що законом не встановлена необхідність сплати судового збору за витребування доказів, а заяви позивача про забезпечення доказів у матеріалах справи відсутні. За доводами ОСОБА_1 , в матеріалах справи є документи, які підтверджують факт, що ОСОБА_2 було відомо про те, що описаним та арештованим майном не можна не тільки розпоряджатися, а й приховувати, підміняти та знищувати його. Позивач зазначає, що строки для оформлення стягувачем права власності на майно не визначені, а тому будь-які дії інших осіб стосовно майна, яке їм вже не належить, є незаконними. Крім того, посилається, що не зміг вчасно зареєструвати своє право власності у зв`язку із важкими сімейними обставинами, а документи щодо спірного майна отримав його адвокат, який потім зник і майже 9 років не виходив на зв`язок. ОСОБА_1 вказує, що свідки державний реєстратор ОСОБА_3 та начальник відділу містобудування та архітектури Козелецької РДА Красник В.В. у судовому засіданні не надали відповіді на конкретні запитання позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна інспекція архітектури та містобудування України просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до інспекції. Відповідач вказує, що Державна інспекція архітектури та містобудування України є неналежним відповідачем, оскільки відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, несе замовник. Посилається, що в оскаржуваному рішенні суду відсутні жодні відомості про те, які дії чи бездіяльність посадових осіб Департаменту ДАБІ суд вважає протиправними та такими, що суперечать законодавству.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2007 року ОСОБА_2 на праві власності належала нежитлова будівля, кафетерій за АДРЕСА_2 (а.с.100 т.1).

Також за договорами купівлі-продажу від 13 листопада 2007 року ОСОБА_2 стала власником земельних ділянок: кадастровий номер :01:002:0133 (для розміщення кафетерію), площею 0,03835 га; кадастровий номер :01:002:0121 (для розміщення кафетерію), площею 0,03835 га; кадастровий номер :01:002:0112 (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), площею 0,0767 га, розташованих в АДРЕСА_1 (а.с.101, 102, 103 т.1).

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 02 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість, інфляційні втрати, відсотки за користування позикою, пеню, проценти річних від простроченої суми та судові витрати на загальну суму 519 593,09 грн (а.с.193-197 т.1).

Вказане рішення суду було звернуто до примусового виконання.

У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем ВДВС Козелецького районного управління юстиції 08 серпня 2011 року було складено Акт опису й арешту майна нежитлової будівлі кафетерію, розташованого по АДРЕСА_1 ; встановлено обмеження права користування ним: приховувати, знищувати, відчужувати (а.с.145-146 т.1).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції від 11 січня 2013 року передано у власність ОСОБА_1 в рахунок часткового погашення боргу за виконавчим листом №2-868-1/10, виданого 07 грудня 2010 року Солом`янським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 519 593,09 грн, нереалізоване майно, а саме: нежитлову будівлю кафетерію з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2 , за ціною згідно з висновком з незалежної оцінки майна від 19 грудня 2011 року в розмірі 496 500 грн (а.с.10-11 т.1).

11 лютого 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом`янського районного управління юстиції складено Акт про передачу стягувачеві майна, нереалізованого на прилюдних торгах (а.с.12-13 т.1).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 27 серпня 2014 року до реєстру внесено запис про обтяження на об`єкт нерухомості нежитлову будівлю кафетерій по АДРЕСА_1 , на підставі постанови ВДВС Солом`янського РУЮ у м.Києві від 23 липня 2014 року (а.с.99 зворот т.1).

23 червня 2015 року КП «Ніжинське МБТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 (а.с.52 т.1), а 16 липня 2015 року відділом містобудування та архітектури Козелецької районної державної адміністрації за замовленням ОСОБА_2 було видано будівельний паспорт на реконструкцію існуючої нежитлової будівлі під житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.145 т.1).

10 вересня 2015 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта (реконструкція існуючої нежитлової будівлі під житловий будинок), будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання (а.с.29 т.3).

01 жовтня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Антипенком О.А. зареєстровано право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.104 т.1).

Після реєстрації права власності на реконструйоване нерухоме майно цільове призначення земельних ділянок на якому воно було розташоване не змінено.

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до Козелецького відділення Ніжинського відділу поліції заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.190 КК України про вчинення шахрайства, а саме: придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (а.с.24-26 т.1).

25 травня 2020 року Козелецьким відділенням поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за заявою ОСОБА_1 щодо вчинених відносно нього шахрайських дій придбання права на майно шляхом обману; сума збитків становить 519 593,09 грн; правова кваліфікація: ч. 3 ст. 190 КК України (а.с.73 т.1).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення яких можуть бути інші юридичні факти в тому числі і відповідно до п.4,ч.2 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 4,ч.2 ст.11 ЦК України ).

При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (ч. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин)

Встановлено, що 10 вересня 2015 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області за № ЧГ 50 здійснено реєстрацію Декларації замовника ОСОБА_2 про готовність об`єкту до експлуатації «Реконструкція існуючої нежитлової будівлі під житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ». В подальшому ОСОБА_2 зареєструвала право власності на житлову будівлю, яка була реконструйована з нежитлової будівлі кафетерію.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що Державна інспекція архітектури та містобудування України неправомірно зареєстрував вказану Декларацію замовника ОСОБА_2 , оскільки вона подана не належним власником майна , а отже оформлена з порушенням установлених вимог, що, в свою чергу, виключає наявність правових підстав для її реєстрації уповноваженим органом владних повноважень. Зазначені дії відповідачів стали підставою для незаконної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 », який і на сьогоднішній день використовується ОСОБА_5 , як кафе.

Отже, цей позов подано на поновлення порушеного, на думку позивача, права власності на нежитлову будівлю кафетерію.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною першою статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється, зокрема, у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі (пункт 3); звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника (пункт 8), припинення юридичної особи чи смерті власника (пункт 11).

Згідно з частиною другою статті 346 ЦК України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

У справі, яка переглядається, установлено, що 11 лютого 2013 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції м. Києва Бурлака Р.В. передав на підставі акту про передачу майна стягувачу від 11 лютого 2013 року нежитлову будівлю кафетерію по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 в рахунок часткового погашення боргу за виконавчим листом № 868-1/10.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Отже, у разі залишення стягувачем за собою нереалізованого майна оформлення та підписання договору купівлі-продажу майна як окремого документа законодавством не передбачено. Натомість такий договір укладається шляхом звернення виконавця до стягувача з пропозицією вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна з одночасним припиненням права вимоги стягувача до боржника в межах вартості нереалізованого майна (оферта) та виявлення стягувачем волі залишити за собою це майно (акцепт). Виконання договору з боку покупця (стягувача) полягає у внесенні на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різниці між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. На підтвердження виконання договору з боку покупця виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Подальші дії покупця (стягувача) та виконавця спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця. З цією метою виконавець складає акт та видає або надсилає його покупцю, покупець отримує свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися (стаття 72 Закону України «Про нотаріат»), звертається до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться, зокрема, на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.

Отже, акт державного виконавця про передачу стягувачеві майна нереалізованого на прилюдних торгах від 11.02.2023 року, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю. Видача акту державного виконавця про передачу стягувачеві майна нереалізованого на прилюдних торгах не тягне переходу права власності на нерухоме майно від боржника до покупця. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Тому акт є лише підставою для державної реєстрації права власності за покупцем, але не є правовстановлюючим документом, і вичерпує свою дію із здійсненням такої реєстрації.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Про це йдеться в постанові ВП ВС від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Установивши, що ОСОБА_1 набувши право володіння на спірну нежитлову будівлю кафетерію за адресою АДРЕСА_1 в порядку, встановленому для виконання судових рішень на підставі акту державного виконавця про передачу стягувачеві майна нереалізованого на прилюдних торгах від 11.02.2023 року не здійснив його реєстрацію відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому в силу вимог ст.334ЦК України не набув права власності на спірне майна та не може звернутись до суду з позовом на захист свого порушеного права власності на зазначене вище майно.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскарджуване судове рішення скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2522 грн 40 коп. за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, Державної інспекції архітектури та містобудування України, ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, припинення права приватної власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2522 грн 40 коп. за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2024 року.

Головуючий: Судді: