Справа № 465/3292/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/309/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Марко О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на ухвалу Франківського районного суду від 10 січня 2024 року в складі судді Кузя В.Я. про відмову у видачі дубліката виконавчого документа у справі за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення незаконно займаного нежитлового приміщення (виселення) та стягнення заборгованості,-

встановив:

У грудні 2023 року заявник Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу у цивільній справі № 465/3292/16.

Заяву обгрунтовує тим, що 17.01.2017 Франківський районний суд м. Львова у справі №465/3292/16 задовольнив позовні вимоги Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Зобов"язав ОСОБА_1 звільнити та повернути у п`ятнадцятиденний строк, шляхом передачі за актом приймання-передачі орендодавцю Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради нежитлове приміщення загальною площею 21,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради заборгованість в розмірі 15203,59 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті три гривні 59 коп.), судовий збір в розмірі 2756 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят шість гривень).

07.06.2019 на виконання рішення суду видано виконавчі листи, які 21.08.2019 скеровано до Франківського ВДВС.

У подальшому 24.01.2020 та 11.03.2020 виконавчою службою на адресу заявника скеровано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, до якого долучено копію виконавчого листа, а не оригінал, що свідчить про те, що оригінали виконавчих листів безповоротно втрачено.

Враховуючи наведене, виникла необхідність звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки рішення суду не виконано. Просив заяву задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду від 10 січня 2024 року заяву В.о. начальника Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Лілії Сторож про видачу дублікату виконавчого документу у цивільній справі №465/3292/16-ц залишено без задоволення.

Ухвалу суду оскаржив заявник Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, з такою не погоджується та вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права.

Покликається на те, що у заяві про видачу дублікату виконавчого листа зазначив, що втрачені виконавчі листи були скеровані до Франківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові ГТУЮ у Львівській області листами № 2302-вих-3939 від 21.08.2019, № 2302-вих-3940 від 21.08.2019.

11.03.2020 на адресу управління надійшов лист від Франківського ВДВС № 5906 від 24.01.2020, який містив повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, до якого долучено копію виконавчого листа № 465/3292/16, а не оригінал.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено 07.10.2019.

У подальшому, у телефонному режимі управлінню комунальної власності повідомлено, що у Франківському ВДВС відповідні виконавчі листи відсутні, при цьому оригінали таких на адресу управління не надходили.

У зв`язку із зазначеним, управлінням подано заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

23.01.2024 представник управління подав заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, на яку отримав відповідь від 25.01.2024, що виконавчі листи повернуто без прийняття до виконання, відтак такі не перебувають у Франківському ВДВС.

Крім цього, відповідні виконавчі провадження знищені після закінчення строку їх зберігання.

Враховуючи наведене, управлінням вчинено усі можливі дії, спрямовані на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

Стверджує, що станом на день звернення стягувача до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, строк пред`явлення такого до виконання не минув.

Покликаючись на судову практику зазначає, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та органі державної виконавчої служби свідчить про те, що такий втрачено.

Виконавчі листи по справі № 465/3292/16 відсутні у виконавця та не надходили на адресу управління комунальної власності.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду від 10 січня 2024 року та постановити нову, якою заяву про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документу суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів заяви не долученого жодного документу, який би свідчив про те, що повідомлення та виконавчий лист втрачені при поштовій пересилці, відсутні докази, які б свідчили про те, що виконавчий лист втрачений за обставин, які виникли об`єктивно, незалежно від волі сторони заявника.

Суд зазначив, що матеріали цивільної справи та подана заява не підтверджують, що стягувач цікавився ходом виконання рішення суду, відтак, суд прийшов висновку, що стороною позивача, як стягувачем, неналежно виконуються процесуальні права та обов"язки, а саме невжиття заходів щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

При цьому, суд вказав, що п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України не містить безумовного обов`язку суду видати дублікат виконавчого документу, а передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов`язується із належним з`ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Судом встановлено, що заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2017 у цивільній справі №465/3292/16-ц позов задоволено повністю.

Зобов"язано ОСОБА_1 звільнити та повернути у п`ятнадцятиденний строк, шляхом передачі за актом приймання-передачі орендодавцю Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради нежитлове приміщення загальною площею 21,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради заборгованість в розмірі 15203,59 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті три гривні 59 коп.) та судовий збір в розмірі 2756 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят шість гривень) (а.с. 58-60).

Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

05.06.2019 представник управління Яворська О.І. звернулася до суду із заявою про видачу виконавчого листа (а.с. 61).

07.06.2019 Франківський районний суд м. Львова видав два виконавчі листи №465/3292/16, строк пред`явлення до виконання таких 19.01.2020 (а.с. 69).

Оригінали двох виконавчих листів, 20.06.2019 отримала представник Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради О.І. Яворська, що підтверджується розпискою на довідковому листі до справи.

В свою чергу, як стверджує заявник, рішення суду не виконано, а виконавчий документ відсутній у стягувача та органі державної виконавчої служби.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявник покликається на факт втрати/відсутності виконавчого документу та дотримання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому просив заяву задовольнити.

Колегія суддів звертає увагу, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК).

Відповідно до пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В свою чергу, враховуючи наведене, колегія суддів констатує те, що дійсно позитивний результат розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа пов`язаний із часом подання заяви, а саме необхідністю подати таку до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зважаючи на те, що результат розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа на пряму залежить від строку пред`явлення такого до виконання, а у разі пропуску такого, від результату розгляду судом заяви про поновлення такого, колегія суддів з`ясовує питання строку, в контексті можливості пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 №1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

При цьому, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч. 3 цієї статті).

Перебіг строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання починається саме з дня його повернення, а не з дня отримання такого документа стягувачем. Відповідний висновок міститься у судовому рішенні Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі № 464/175/17 (провадження № 61-39136ск18).

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт повернення виконавчого документа стягувачеві 24.01.2020 та можливістю пред`явлення такого до виконання протягом трьох років, колегія суддів приходить беззаперечного висновку про те, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа стягував міг звернутися до 24.01.2023.

До апеляційної скарги заявник додав лист № 2302-вих-88690 від 19.07.2023 згідно якого Управління цікавиться та просить надати інформацію про хід відповідних виконавчих проваджень (а.с. 104).

Також додано заяву Управління комунальної власності від 23.01.2024 про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, крім цього лист Франківського ВДВС у якому повідомлено про неможливість ознайомлення із виконавчими провадженнями №61060616 та 60234710, у зв`язку із знищенням таких (а.с. 92, 102).

Колегія суддів звертає увагу, що 05 серпня 2016 року Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 затверджено «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження». Автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - компю`терна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Таким чином, Управління комунального майна, як стягувач, могло самостійно, не звертаючись до державного виконавця, цікавитись та слідкувати за ходом дій проведених по примусовому виконанню рішення.

Дійсно, відповідно до п.п.1 та 2 розд. ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5, передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

З урахуванням того, що строк зберігання виконавчого провадження становить три роки, апеляційний суд позбавлений можливості встановити факт не направлення стягувачу виконавчого листа (оригіналу такого) та перевірити виконання сторонами виконавчого провадження чи виконавцем будь яких інших вимог закону.

Стверджуючи, що виконавець не направив стягувачу виконавчого листа, заявник не доводить цю обставину належними та допустимими доказами, при цьому сам заявник позбавив себе можливості зібрати такі докази, з огляду на те, що протягом більше трьох років не цікавився рухом виконавчого провадження. Не можливо перевірити таку інформацію і на поштовому відділенні.

Таким чином, колегія суддів погоджується із відповідними висновками суду першої інстанції у цьому контексті.

Незважаючи на встановлений судом факт повернення виконавчого документа стягувачеві 24.01.2020 та можливістю пред`явлення такого до виконання протягом трьох років, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа заявник звернувся лише 29.12.2023, тобто поза визначеним законом трьохрічним строком.

Разом з тим, відповідно до п. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого згідно із Законом № 2129-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 26 березня 2022 року, визначено, що, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, та триває дотепер.

У пунктах 47 та 48 постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22 (провадження № К/990/383/23) викладено такі висновки: «Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання».

Близький за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2023 року у cправі № 910/5925/15-г.

Таким чином, покликання в апеляційної скарги на відповідні зміни у законодавстві дають підстави для висновку про те, що станом на 29.12.2023 строк пред`явлення виконавчого документа у даній справі до виконання, не закінчився.

Аналізуючи зміст пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, колегія суддів виходить з того, що єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 15 листопада 2018 року у справі №474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі №2-504/11 та від 22 жовтня 2018 року у справі №2-824/2009.

У матеріалах справи відсутні докази повернення (вручення) органом державної виконавчої служби стягувачу виконавчого документа, при цьому, як зазначає останній, судове рішення не є виконане.

За правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на зазанчене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61-2884св18), від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10 провадження № 61-13783св19, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12 (провадження № 61-40193св19).

Разом з цим, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу поштового відправлення, а самі виконавчі провадження знищені.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачається доведеним факт втрати виконавчого листа, такий відсутній як у стягувача, так і в органі державної виконавчої служби, при цьому, не з вини Управління комунальної власності, а строк пред`явлення його до виконання вважається перерваним, і протягом цього строку Управлінням, як стягувачем подано заяву про видачу дубліката виконавчого листа, виданого на виконання рішення, яке залишається невиконаним, висновок місцевого суду про відмову в задоволенні заяви є помилковим та спростовується наведеним вище.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, які мали правове значення для її вирішення, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали знайшли своє підтвердження, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду від 10 січня 2024 року скасувати.

Заяву Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про видачу дублікату виконавчого документу задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 465/3292/16 про зобов"язання ОСОБА_1 звільнити та повернути у п`ятнадцятиденний строк, шляхом передачі за актом приймання-передачі орендодавцю Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради нежитлове приміщення загальною площею 21,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради заборгованість в розмірі 15203,59 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті три гривні 59 коп.), судовий збір в розмірі 2756 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят шість гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 березня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк