20.03.2024 Справа № 363/739/24
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2024 м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Шубочкіної Т.В.,

за участі секретаря - Воронюк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Автомагістраль" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 38 038,60 грн., посилаючись на те, що з 29 липня 2020 по 06 липня 2022 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Приватне підприємство не сплачувало заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 38 038,60 грн., що підтверджується довідкою ПП "Автомагістраль". Позивач вважає, що работодавцем порушуються його права щодо оплати праці, а тому він звернувся до суду з даним позовом.

Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами отримано відповідачем в його електронний кабінет 15.02.2024 року.

Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов надано до суду не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що у період з 29 липня 2020 по 06 липня 2022 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПП "Автомагістраль" та працював на посаді водія атотранспортних засобів, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 від 20 січня 1979 року.

Згідно довідки ПП «Автомагістраль» про доходи ОСОБА_1 від 26.01.2024 року, №121, загальний нарахований дохід працівника за період з 01.01.2022 року по 06.07.2022 року становить 82 576,46грн., з нього здійснено утримання роботодавцем: суми ПДФО - 14 863,77грн., військового збору 1 238,64 грн.. Дохід за вирахуванням всіх утримань склав 66 474,05 грн. , з яких працівнику було виплачено 28 435,45грн. Загальна заборговваність підприємства перед ОСОБА_1 становить 38 038,60грн.

Згідно відповіді ПП «Автомагістраль» від 26 січня 2024 року №124, ОСОБА_1 повідомляється, що ідприємство не має матеріальної можливості на даний час виплатити заборгованість по заробітній платі із-за скрутного фінансового становища в період дії воєнного стану. Внаслідок перебування головного офіса ПП "Автомагістраль" під окупацією російських загарбників було знищено та пошкоджено приміщення офісу та значна кількість транспортних засобів. На даний час підприємство частково відновлює свої функції.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 ЗУ «Про оплату праці»).

Заробітна плата працівників підприємств на території України виплачується у грошових знаках, що мають законний обіг на території України. Виплата заробітної плати у формі боргових зобов`язань і розписок або у будь-якій іншій формі забороняється (ч.1 ст.3 ЗУ «Про оплату праці»).

Згідно із ч.5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Таким чином затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 24 ч1 таст.115 ч.1 КЗпП України.

Статтею 233.КЗпП зазначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст.233 КЗпП передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Посилання відповідача на існування фінансових труднощів у підприємства в період дії воєнного стану, ведення бойових дій на території розташування головного офісу підприємства у період з 25.02.2022 року по 31.03.2022 року, що мало наслідком знищення майна підприємства, а також інших обставин, в тому числі існування дебіторської заборгованості, внаслідок чого підприємство змушене було припинити виплату заробітної плати працівникам та сплату бюджетних платежів, не спростовують фактів існування заборгованості по заробітній платі та невиплати її працівнику, а відтак, і не звільняють від обов`язку виплати заборгованості заробітної плати.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Автомагістраль» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 38 038 (тридцять вісім тисяч тридцять вісім) гривень 60 копійок.

Стягнути з Приватного підприємства «Автомагістраль» на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне підприємство «Автомагістраль», місцезнаходження 07351, Київська область, Бучанський (Вишгородський) район, с.Синяк, вул. Київська, буд. 68, ідентифікаційний код юридичної особи 31481658.

Суддя Т.В.Шубочкіна