Дата документу 15.03.2024
Справа № 334/7224/21
Провадження № 2/334/55/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , терті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою.

Позов обґрунтований тим, що позивачці та відповідачам ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності належить трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 :

ОСОБА_5 - 3/4 частини квартири;

ОСОБА_6 23/100 частини квартири;

ОСОБА_2 - 1/100 частина квартири;

ОСОБА_7 - 1/100 частина квартири.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку користування спірною квартиру, в звязку із чим є необхідність встановлення його в судовому порядку.

При цьому слід врахувати, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_2 , ОСОБА_7 є співмешканкою ОСОБА_2 , тобто вказаних осіб поєднують родинні та сімейні відносини.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,91 та житловою площею 41,9 м2 складається з трьох жилих кімнат, які позначені в технічному паспорті на квартиру, складеному 24.02.2011 р. ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, наступним чином:

жила кімната № 6 площею 14,5 м2; жила кімната № НОМЕР_1 площею 17 м2, жила кімната №8 площею 10,4 м2, а також складається із службових та підсобних приміщень: кухні площею 9,3 м2, ванної кімнати площею 2,1 м2, вбиральні площею 0,9 м2, коридору площею 8,7 м2, комори площею 0,3 м2, балкону площею 1,71 м2.

Позивач просить встановити порядку користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 наступним чином:

виділити ОСОБА_5 у користування на належні частини квартири жилу кімнату АДРЕСА_2 площею 17 м2, жилу кімнату №8 площею 10,4 м2;

виділити ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 у спільне користування на належну їм частину квартири житлову кімнату АДРЕСА_3 площею 14,5 м2;

інші приміщення залишити в спільному користуванні співвласників квартири.

Позивачка в судове засіданні не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, зазначивши, що запропонований суду порядок користування квартирою є справедливим та буде відповідати часткам у праві власності. При цьому площа кімнати, яку пропонується визначити відповідачам, більше ніж площа, яка відповідає їх сумі часток.

Відповідач ОСОБА_6 надала відзив, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що між сторонами відсутня домовленість щодо порядку користування спільною квартирою. Пропозиції щодо продажу спільної квартири від позивачки до нею не надходило. Запропонований порядок користування квартирою відповідає лише інтересам позивачки та не враховую інтереси інших співвласників. Порядок користування вказаної квартири був встановлений фактично ще за життя спадкодавця ОСОБА_8 , тобто до набуття права власності позивачкою на частину квартири. На цей час позивачка самостійно визначала порядок користування, встановивши на двері двох кімнат замки. Між тим позивачка має інше житло, де вона проживає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні також заперечував можливість задоволення позовних вимог. Надав відзив, відповідно до якого зазначає, що він проживав у вказаній квартирі разом з дідусем ОСОБА_8 колишнім власником квартири та між ними склався певний порядок користування квартирою. Набувши право власності на квартири в порядку спадкування, позивачка порушила такий порядок, поставила двері із замками до кімнат, перешкоджає користуванню приміщенням. У зазначеній квартирі також зареєстрована неповнолітня донька ОСОБА_7 ОСОБА_9 , 2019 року народження. Запропонований позивачкою порядок користування квартирою не відповідає нормам закону.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала щодо можливості задоволення первісних вимог.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала можливість задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечувала можливість задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала можливість задоволення позовних вимог.

Відповідачем ОСОБА_6 подано зустрічний позов до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод в користуванні майном.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони не можуть досягнути домовленості щодо порядку користування спільною квартирою.

Після набуття права власності на частини квартири відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_5 без згоди інших співвласників встановила двері та замки до двох ізольованих кімнат, проте ключі нікому не надала.

У такій спосіб створені перешкоди співвласникам щодо користування майном.

Просить встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_6 жилу кімнату АДРЕСА_4 площею 10,4 м2; виділивши у користування ОСОБА_5 жилу кімнату № НОМЕР_1 площею 17 м2; виділивши у користування ОСОБА_2 , ОСОБА_7 у спільне користування жилу кімнату № НОМЕР_2 площею 14,00 м2, інші приміщення залишити в спільному користуванні співвласників квартири; усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_6 у користуванні власністю, а саме: надати позивачці за зустрічним позовом примірник ключів від замку у дверях до кімнати АДРЕСА_2 , не передавати іншим особам ключів від квартири та не надавати стороннім особам доступ до квартири.

Представником позивача за первісним позовом та відповідачки ОСОБА_1 за зустрічним позовом надано відзив на зустрічним позов, відповідно до якого заперечує можливість задоволення зустрічного позову. Вказує на те, що запропонований варіант користування квартирою є неприйнятним та таким, що не відповідає розміром часток у праві власності на квартиру.

Третьою особою за зустрічним позовом ОСОБА_2 подано пояснення на зустрічний позов, відповідно до яких він вважає можливим його задовольнити.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 належить квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_6 належить 23/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом; ОСОБА_2 - 1/100 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування; ОСОБА_7 - 1/100 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування.

Відповідно до висновку експерту №1018-22 від 26.04.2023 року виділити в користування (визначити) порядок користування ОСОБА_5 в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житлові кімнати №7 площею 17,0 м2 та №8 площею 10,4 м2, загальною площею 27,4 м2, а також частку інших допоміжних приміщень квартири на належні їй на праві особистої приватної власності частини квартири, відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва та діючих методичних рекомендацій не надається за можливе.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

В судовому засіданні сторонами надані пояснення, з яких вбачається, що в спірній квартирі проживають співвласники ОСОБА_2 та ОСОБА_7 разом з їх спільною дитиною.

Інші співвласники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають за іншими адресами.

Запропонований позивачем ОСОБА_5 порядок користування спірною квартирою призведе до погіршення стану інших співвласників, які не згодні з таким порядком, оскільки у користуванні трьох співвласників залишиться одна кімната площею 14,5 кв.м.

Відповідно до ст. 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Ураховуючи, що спірна квартира належить чотирьом співвласникам, двоє з яких проживають у зазначеній квартирі, визначення порядку користування квартирою, запропонованого позивачкою ОСОБА_5 призведе до погіршення житлових умов відповідачів.

В зв`язку із викладеним у задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити.

Суд також вважає неможливим встановлення порядку користування квартирою, запропонованим позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_6 , оскільки у такому випадку площі кімнат, виділених у користування співвласникам, будуть суттєво відрізнятися від розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

В той же час, вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 щодо зобов`язання відповідачки ОСОБА_5 надати позивачці за зустрічним позовом примірник ключів від замку у дверях до кімнати №7, не передавати іншим особам ключів від квартири та не надавати стороннім особам доступ до квартири, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено того, що чиняться у такій спосіб перешкоди у користуванні майном.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені вимог за первісною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , терті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів через Ленінський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст виготовлено 15 березня 2024 року.

Суддя О.М. Гнатюк