Справа № 331/5861/23
Провадження № 6/331/75/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Крамаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про розстрочку виконання рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 20 листопада 2023 року у цивільній справі № 331/5861/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про розстрочку виконання рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 20 листопада 2023 року у цивільній справі № 331/5861/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини строком на дванадцять місяців шляхом сплати щомісячних платежів рівними частинами.

В обґрунтування вимог заявник ОСОБА_1 зазначив, що на теперішній час на його утриманні перебуває дружина та малолітній син. При цьому, заявник зауважує, що він працює водієм автотранспортних засобів в ПП «»Ласунка-Маркет» Запорізького невідособленого філіалу та його заробітна плата складає 6700 грн., з яких він виконує аліментні зобов`язання щодо спільної з позивачем дитини. Враховуючи вищезазначене, заявник просить суд розстрочити виконання рішення суду по справі № 331/5861/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини строком на дванадцять місяців шляхом сплати щомісячних платежів рівними частинами.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце проведення судового засідання (а.с.94, 101, 104, 105). Між тим, заявник надав до канцелярії суду заяву про проведення судового засідання без його участі. Заяву підтримує у повному обсязі (а.с.106).

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час і місце проведення судового засідання (а.с.95, 102, 103). Разом з тим, заінтересована особа ОСОБА_3 надала до канцелярії суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Заперечує проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, просить суд у задоволенні заяви про розстрочку відмовити (а.с.107).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення суду та додані до неї письмові докази, проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

Так, рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 20 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 , в особі представник позивача ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 13071 (тринадцять тисяч сімдесят одна) гривню 81 копійку.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 435 (чотириста тридцять п`ять) гривень 52 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частиною 1 статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За правилами частин 2, 3 статті 435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 4 статті 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно частини 5 статті 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд звертає увагу, що виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи з вимог статті 435 ЦПК України і статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим для виконання.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов`язковість виконання рішення є однією з засад виконавчого провадження (ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 травня 2019 року у справі № 905/2458/16 зазначено, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню. При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»). Відтак, за наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення.

Із змісту заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду та доданих до заяви письмових доказів вбачається, що заявник працює водієм автотранспортних засобів в Приватному підприємстві «»Ласунка-Маркет» Запорізького невідособленого філіалу і його заробітна плата складає 6700 грн. (а.с.83-84, 91). При цьому, заявник одружений і на його утриманні перебуває дружина та малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.89-90).

Разом з тим, на думку суду, заявник ОСОБА_1 у своїй заяві не навів належних підстав для розстрочки виконання рішення суду по стягненню додаткових витрат на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, обставини, на які посилається заявник ОСОБА_1 , як на такі, що ускладнюють сплату додаткових витрат на утримання малолітньої дитини у розмірі 13071 грн. 81 коп., а саме: наявність сім`ї і малолітньої дитини на утриманні заявника, а також розмір заробітної плати, суд не вважає такими, що унеможливлюють сплату додаткових витрат на утримання дитини у визначеному вище розмірі.

В той же час, суд звертає увагу, що за правилами статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Батьки дитини мають в рівній мірі обов`язок щодо утримання дитини, піклування про її здоров`я, в тому числі щодо участі у додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами, зокрема з її хворобою.

Із аналізу положень глави 15 Сімейного кодексу України «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» випливає, що аліментні зобов`язання батьків і дітей належать до аліментних зобов`язань першої черги, оскільки зазначені особи зобов`язані надавати утримання одне одному незалежно від наявності у них інших родичів. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей у зв`язку з тим, що неповнолітні діти не здатні здобувати засоби до існування, не можуть, як правило, утримувати себе самі. Батьки повинні утримувати дитину незалежно від того, одружені вони чи розлучені.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що розстрочка сплати додаткових витрат на утримання дитини, які рішенням суду стягнуто з відповідача, суперечитиме завданням Сімейного кодексу України, а також принципам інституту розстрочення виконання судового рішення, оскільки інтереси дитини у цьому випадку є пріоритетними порівняно з інтересами боржника у виконавчому провадженні.

Отже, зазначене вище свідчить про вчинення заявником дій, які направлені на затягування виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення суду необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, надання розстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, не можна розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України, унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення, та можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду у сенсі статті 435 ЦПК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду слід відмовити, оскільки вона є необґрунтованою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 260, 435 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про розстрочку виконання рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 20 листопада 2023 року у цивільній справі № 331/5861/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун