Справа № 361/5436/23
Провадження № 2/361/1109/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04 квітня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на оплату комунальних витрат,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь кошти на оплату комунальних послуг, що були нараховані за квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 10 103 грн. 43 коп., судові витрати покласти на відповідача.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , є співвласником 3/4 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину №1-3239, яке видано нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Журавською В.В. Вище зазначений факт підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 травня 2023 року №333795434.

Іншим співвласником 1/4 частини квартири є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У квартирі зареєстрована та проживає позивач, відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2012 року у справі №2-2769/11 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та визначення порядку користування квартирою та акту державного виконавця від 18 січня 2013 року.

Відповідач не зареєстрований та фактично не проживає у вище зазначеній квартирі. З моменту набуття права власності на частину квартири і по теперішній час жодного разу не брав участі в утриманні зазначеного житлового приміщення, витрати на утримання спільної власності сплачував позивач.

Відповідач, не сплачує за житлово-комунальні послуги, що покладає на позивача додаткові матеріальні витрати і вона змушена сплачувати їх за співвласника, що не приймає ніякої участі в утриманні квартири. У зв`язку з тим, що відповідач не вносить плату за комунальні послуги, які нараховуються на загальну площу квартири, не приймає участі в утриманні спільного майна, позивач, змушена звернутися до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача витрат на оплату комунальних послуг відповідно до його частки у спільній власності.

За період з червня 2020 року по травень 2023 року позивач понесла витрати на сплату комунальних послуг у розмірі 40 413 грн 65 коп. з них: на послуги з центрального опалення у 2020 році - 3164 грн 73 коп; послуги з постачання теплової енергії у 2021 році - 12378 грн. 92 коп; послуги постачання теплової енергії у 2022 році - 7880 грн 23 коп; послуги з постачання теплової енергії у 2023 році - 4545 грн 96 коп; послуги з обслуговування ВБС у 2020 році 339 грн 57 коп; послуги з обслуговування ВБС у 2021 році - 727 грн 61 коп; послуги з обслуговування ВБС у 2022 році - 576 грн 10 коп; послуги з обслуговування ВБС у 2023 році 292 грн 03 коп; послуги з управління будинком (ЖЕК - 2) у 2020 році - 1731 грн 05 коп; послуги з управління будинком (ЖЕК - 2) у 2021 році - 3736 грн 68 коп; послуги з управління будинком (ЖЕК - 2) у 2022 році - 3994 грн 73 коп; послуги з управління будинком (ЖЕК - 2) у 2023 - році 1046 грн 04 коп. Отже, відповідно до частки Відповідача у Квартирі йому належить сплатити позивачу 10103 грн 43 коп, відповідно до розрахунку: 40413, 65/4=10103,43.

Враховуючи все вище викладене, позивач вважає, що має право звернутися до суду із даним позовом та стягнути з відповідача кошти на оплату комунальних послуг у відповідності до його частки в квартирі.

04 вересня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 01 листопада 2023 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, пояснення надала аналогічно викладеним у позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є співвласником 3/4 частини квартири, а іншим співвласником 1/4 частини квартири є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартира знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №25189822 від 02.11.2010, свідоцтвом про право на спадщину за законом №1-3239, яке видано нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Журавською В.В., Витягом про державну реєстрацію прав №27914559 від 08.11.2010, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29 травня 2023 року №333795434.

У квартирі зареєстрована та проживає позивач, відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2012 року у справі №2-2769/11 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та визначення порядку користування квартирою та акту державного виконавця від 18 січня 2013 року.

За період з червня 2020 року по травень 2023 року позивач понесла витрати на сплату комунальних послуг у розмірі 40413 грн 65 коп. з них: на послуги з центрального опалення у 2020 році - 3164 грн 73 коп; послуги з постачання теплової енергії у 2021 році - 12378 грн. 92 коп; послуги постачання теплової енергії у 2022 році - 7880 грн 23 коп; послуги з постачання теплової енергії у 2023 році - 4545 грн 96 коп; послуги з обслуговування ВБС у 2020 році 339 грн 57 коп; послуги з обслуговування ВБС у 2021 році - 727 грн 61 коп; послуги з обслуговування ВБС у 2022 році - 576 грн 10 коп; послуги з обслуговування ВБС у 2023 році 292 грн 03 коп; послуги з управління будинком (ЖЕК - 2) у 2020 році - 1731 грн 05 коп; послуги з управління будинком (ЖЕК - 2) у 2021 році - 3736 грн 68 коп; послуги з управління будинком (ЖЕК - 2) у 2022 році - 3994 грн 73 коп; послуги з управління будинком (ЖЕК - 2) у 2023 - році 1046 грн 04 коп. Отже, відповідно до частки Відповідача у Квартирі йому належить сплатити Позивачу 10 103 грн 43 коп, відповідно до розрахунку: 40413 грн. 65 коп. /4=10103 грн. 43 коп.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У частині першій статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з частиною третьою статті 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" судам роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі кватири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-83, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату комунальних послуг у розмірі 10103 грн. 41 коп. (десять тисяч сто три гривні сорок одну копійку) у рахунок відшкодування витрат на утримання квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.