Провадження № 2/712/ 228/24
Справа № 712/4103/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

з участю адвоката ПЕТРУНІНОЇ В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (адреса: м. Київ, проспект Перемоги 65) про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 10 серпня 2022 року о 08.00 год. 13 хв. 09 сек. в м. Черкаси на пішохідному переході по вул. В. Чорновола (головна дорога), що знаходиться перед перехрестям вул. В. Чорновола (головна дорога) і вул. Анатолія Лупиноса (другорядна дорога) водій автомобіля AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, зі значним порушенням швидкісного режиму в населеному пункті (120-130 км/год при гальмуванні), не дотримався руху як найближче до правого краю проїзної частини та виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до зіткнення з автомобілем RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

У відповідності до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року (справа № 712/9705/22, провадження № 3/712/3200/22), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року (№ 712/9705/22, провадження № 33/821/91/23), апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 року № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022року, водія ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 року (справа № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22), апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Крім цього, в постанові вказано, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_4 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх на те підстав.

Отже, судом не встановлено порушення ОСОБА_4 ПДР України, що могло стати причиною пошкоджень автомобілів при дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 10.08.2022 року.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 208098174 від 10.02.2022. Страхова сума на одного потерпілого, згідно умов Полісу, за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн. АТ «СГ «ТАС» повністю виконало вищезазначені умови Полісу та виплати позивачу страхове відшкодування з урахуванням норми щодо ліміту в розмірі 130 000 грн.

08.02.2023 вона звернулася з заявою до судового експерта авто товарознавця, оцінювача ОСОБА_5 про проведення автотоварознавчого дослідження легкового автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , з метою визначення розміру матеріального збитку завданого їй, як власнику даного автомобіля, внаслідок вищевказаної ДТП.

За результатами проведення автотоварознавчого дослідження складено Висновок експерта № 30 від 16.02.2023 року, згідно якого розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 10.08.2022 року, складає 289 260 грн. в т.ч. ПДВ.

Витрати на проведення вищевказаного експертного дослідження, відповідно до Акту наданих послуг від 16.02.2023 та квитанції до прибуткового касового ордера № 30 від 16 лютого 2023 року складають 3 500 грн.

Отже, для повного відшкодування матеріального збитку власнику автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 необхідно відшкодувати 159 260 грн. (289 260 грн. 130 000 грн. = 159 260 грн.).

Крім того, вважає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 позивачу також завдану моральну шкоду, яка полягає у психоемоційному стресі; психічних та душевних переживаннях; фізичних стражданнях та муках, які вона зазнала як під час самої ДТП, так і протягом майже 9-ти місяців, що минули після ДТП. Крім цього, окрім повного фізичного знищення її автомобіля, під час ДТП також отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого протягом тривалого часу їй довелося лікуватися, що позбавило її звичайного ритму життя. Під час всього курсу лікування нею були здійснені матеріальні витрати на ліки. Загалом витрати на лікування склали 20 676,77 грн.

Моральну шкоду, яку вона зазнала через вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, виходячи із тривалості і глибини моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, позивач оцінює в 150 000 грн., що вважає є справедливою компенсацією понесених нею витрат фізичних та душевних страждань з урахуванням конкретних обставин ДТП.

З метою досудового врегулювання спору 07.04.2023 нею було направлено відповідачу претензію щодо відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок ДТП 10.08.2022 року. Однак, отримала від відповідача відмову в задоволенні претензії.

У зв`язку з цим, просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП 10.08.2022, в розмірі 159 260 грн.; вартість проведеного експертного дослідження в розмірі 3 500 грн.; вартість медикаментозного лікування в розмірі 20 676 грн. 77 коп., моральну шкоду в сумі 150 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 4 311 грн. 60 коп.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М. від 15 травня 2023 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

25 травня 2023 року позивачем подано клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача ПАТ «Страхова група «ТАС», а також подано заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

11 червня 2023 року ПАТ «Страхова група «ТАС» подано письмові пояснення на позовну заяву.

13 червня 2023 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву.

16 червня 2023 року позивачем ОСОБА_4 подано відповідь на відзив на позовну заяву.

23 червня 2023 року позивачем ОСОБА_4 подано відповідь на відзив на позовну заяву.

26 червня 2023 року позивачем ОСОБА_4 подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП 10.08.2022, в розмірі 159 260 грн.; вартість проведеного експертного дослідження в розмірі 3 500 грн.; вартість медикаментозного лікування в розмірі 12 765 грн. 23 коп., моральну шкоду в сумі 150 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 4 311 грн. 60 коп.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_4 та залучено до участі в справі в якості співвідповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» з виключенням останнього з числа третіх осіб.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_4 та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

27 червня 2023 року позивачем ОСОБА_4 подано заяву про відвід судді Борєйко О.М.

Ухвалою суду від 28 червня 2023 року заяву ОСОБА_4 про відвід судді Борєйко О.М. задоволено, справу передано до канцелярії Соснівського районного суду м. Черкаси для повторного автоматизованого розподілу.

Згідно автоматизованого розподілу справ від 28 червня 2023 року справу передано на розгляд судді Пироженко С.А.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Пироженко С.А. від 03 липня 2023 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

20 липня 2023 року позивачем подано додаткові письмові пояснення.

20 липня 2023 року відповідачем ОСОБА_3 подано клопотання про долучення доказів.

12 вересня 2023 року позивачем подано заперечення на клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та про долучення доказу; заяву про відсторонення в судовому процесі недобросовісного неналежного представника відповідача ОСОБА_6 ; а також заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача ПАТ «СГ «ТАС» вартості медикаментозного лікування та просила стягнути 26 077 грн. 28 коп. в рахунок відшкодування вартості медикаментозного лікування.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року позивачу ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про відмову у поновленні пропущеного строку та прийняття доказів та у задоволенні клопотання про відсторонення в судовому процесі недобросовісного неналежного представника відповідача ОСОБА_6 відмовити.

19 жовтня 2023 року ПАТ «Страхова Група «ТАС» подано відзив на позовну заяву.

23 жовтня 2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

18 грудня 2023 року позивачем подано заяву про забезпечення позову.

23 січня 2024 року відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про зустрічне забезпечення позову та заперечення на заяву про забезпечення позову.

24 січня 2024 року позивачем подано уточнення по заяві про забезпечення позову та заперечення на заяву про зустрічне забезпечення позову.

Ухвалою суду 24 січня 2024 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення відмовлено.

05 березня 2024 року позивачем подано доповнення до заяви про збільшення позовних вимог, про прийняття якої судом в судовому засіданні відмовлено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Адвокат відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити повністю.

Представник відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» в судовому засіданні позовні вимоги щодо ПАТ «Страхова Група «ТАС» не визнав та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2022 року в м. Черкаси на перехресті вул. В. Чорновола - Лупиноса сталася дорожньо-транспортна пригоди (ДТП) за участю транспортного засобу AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

У відповідності до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року (справа № 712/9705/22, провадження № 3/712/3200/22), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року (№ 712/9705/22, провадження № 33/821/91/23), апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 року № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022року, водія ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 року (справа № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22), апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Крім цього, в постанові вказано, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_7 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх на те підстав.

Отже, судом не встановлено порушення ОСОБА_4 ПДР України, що могло стати причиною пошкоджень автомобілів при дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 10.08.2022 року.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля AUDI АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 208098174 від 10.02.2022. Страхова сума на одного потерпілого, згідно умов Полісу, за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн. АТ «СГ «ТАС» повністю виконало вищезазначені умови Полісу та виплати позивачу страхове відшкодування з урахуванням норми щодо ліміту в розмірі 130 000 грн.

08.02.2023 ОСОБА_4 звернулася з заявою до судового експерта авто товарознавця, оцінювача ОСОБА_5 про проведення автотоварознавчого дослідження легкового автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , з метою визначення розміру матеріального збитку завданого їй, як власнику даного автомобіля, внаслідок вищевказаної ДТП.

За результатами проведення автотоварознавчого дослідження складено Висновок експерта № 30 від 16.02.2023 року, згідно якого розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 10.08.2022 року, складає 289 260 грн. в т.ч. ПДВ.

Витрати на проведення вищевказаного експертного дослідження, відповідно до акту наданих послуг від 16.02.2023 та квитанції до прибуткового касового ордера № 30 від 16 лютого 2023 року складають 3 500 грн.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 30.01.2023 року, АТ «СГ «ТАС» було виплачено в порядку відшкодування завданої відповідачем ОСОБА_3 матеріальної шкоди, 130 000 грн.

У своєму позові позивач вказує, що на даний час, позивачу відшкодовано лише частина завданого матеріального збитку та додатково підлягає відшкодуванню: 159 260 грн. (289 260 грн. 130 000 грн. = 159 260 грн.), що є різницею між фактичним розміром шкоди та лімітом страхового відшкодування.

Вирішуючи позовну вимогу щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що до шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, належить, зокрема, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, яка може полягати у пошкодженні чи фізичному знищенні його транспортного засобу.

Таким чином, аналіз ст. 1188 ЦК України свідчить, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є встановленою вина зазначеної особи. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №328/2750/18.

При цьому, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа і буде нести відповідальність за заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

На підставі ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691 цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У своєму відзиві на позовну заяві відповідач ОСОБА_3 повністю заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що у вищевказаному ДТП наявна обопільна вина позивача та відповідача. Крім цього, заявлена позовна вимога в частині відшкодування матеріального збитку, що був спричинений внаслідок ДТП не підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки надані позивачем докази не висвітлюють вартість транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані, що в свою чергу перешкоджає вірному розрахунку. При цьому, розмір шкоди має бути зменшеним, попередньо встановивши винуватість кожного з водіїв в процентному відношенні. Надана позивачем експертиза не висвітлює розмір понесеного збитку з урахуванням цін станом на дату настання ДТП, що свою чергу призводить до необґрунтованого завищення заявлених позовних вимог. Вважає, наданий позивачкою висновок експерт є неналежним та недопустимим доказом по справі.

Разом з цим, суд зауважує, що у встановленому законом порядку вину ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не доведено. Суд відхиляє доводи відповідача викладені у позовній заяві щодо наявності вини обох учасників дорожньо-транспортної пригоди у відсотковому співвідношенні. Зазначені доводи є лише припущеннями відповідача, які не підтверджені жодними належними доказами.

Як уже зазначалося, вина ОСОБА_3 підтверджена постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 року (справа № 712/9705/22, провадження № 3/712/3200/22), яку згідно Постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року (№ 712/9705/22, провадження № 33/821/91/23), змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 року № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В іншій частині постанову залишено без змін.

Відповідач же у своєму позові наполягає на тому, що вина ОСОБА_4 підтверджена наявними матеріалами адміністративної справи відносно неї. Як зазначалося вище, згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 року (справа № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22), Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 року відносно ОСОБА_4 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, в мотивувальній частині даної постанови вказано, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_4 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх на те підстав. На думку судді апеляційного суду, суд першої інстанції не достовірно встановив фактичні обставини справи. А також зазначено, що за обставин, коли кожний із учасників ДТП стверджує, що пригода відбулась через порушення ПДР іншим учасником ДТП, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, в тому числі і допитати свідків безпосередньо в судовому засіданні та встановити обставини справи шляхом призначення незалежних експертиз, що в даному випадку не було дотримано судом першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

В даному випадку зазначена постанова не містить жодних даних про те, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини ОСОБА_4 або про наявність в її діях порушень Правил дорожнього руху України. Навпаки, апеляційним судом звернуто увагу на те, що розгляд справи проведено не об`єктивно без допиту свідків та призначення відповідних незалежних експертизи, які могли б дати відповіді на питання щодо наявності чи відсутності вини в діях учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

З огляду на вище наведене, для розгляду даної справи істотне значення має перевірка судом наявності винної особи у вказаній ДТП, та як наслідок відшкодування винною особою шкоди та страховиком страхового відшкодування.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що поданий адвокатом відповідача Худолія В.В. висновок експерта ОСОБА_8 від 17.07.2023 року проведений по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 серпня 2022 року, судом як належний доказ не приймається. Зазначена експертиза судом не призначалася, а тому існує сумнів в її об`єктивності. Клопотання ж щодо призначення відповідної експертизи судом сторонами під час розгляду справи також не заявлялося.

Разом з цим, суд приймає наданий позивачем Висновок експерта № 30 від 16.02.2023 року як належний доказ, оскільки жодна із сторін зазначений Висновок після його складення не оспорювала та під час розгляду даної цивільної справи клопотання сторонами щодо проведення судової авто товарознавчої експертизи не заявлялося.

Отже, позивач вказує, що згідно Висновку експерта № 30 від 16.02.2023 року розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 10.08.2022 року, складає 289 260 грн. в т.ч. ПДВ. Тому суд погоджується з позицією позивача щодо того, що відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та лімітом страхового відшкодування, тобто 159 260 грн. (289 260 грн. 130 000 грн. = 159 260 грн.), а також витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3 500 грн. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» вартості медикаментозного лікування в розмірі 26 077 грн. 28 коп., суд приходить до наступного.

Так, у своєму позові позивач вказала, що Крім цього, окрім повного фізичного знищення її автомобіля, під час ДТП також отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого протягом тривалого часу їй довелося лікуватися, що позбавило її звичайного ритму життя. Під час всього курсу лікування нею були здійснені матеріальні витрати на ліки. Загалом витрати на лікування склали 20 676,77 грн. В подальшому позивач в цій частині позовні вимоги збільшила, вказавши, що 06 вересня 2023 року вона звернулася до ПАТ «СГ «ТАС» з доповненням до заяви від 29 серпня 2023 року з проханням про виплату страхового відшкодування за медикаментозне лікування наслідків травм, які були нанесені під час ДТП 10.08.2022. Сума, складала 13 312 грн. 05 коп., а з врахуванням попередньо заявленої суми в розмірі 12 765 грн. 23 коп., загальна сума складає 26 077 грн. 28 коп.

Відповідно до п.24.1 ст. 24 3акону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого, відшкодовуються обґрунтовані витрати пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою потерпілого у відповідному медичному закладі охорони здоров`я та придбання лікарських засобів.

Зазначені у цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені відповідним медичним закладом охорони здоров`я.

Такими підтверджуючим документами є виписки з історії хвороби, виписки з медичної амбулаторної картки, копії листів медичних призначень (фіскальні та товарні чеки).

Відповідно до ст. 26-1 вищевказаного Закону, страховиком відшкодовується моральна шкода потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП у розмір 5% страхової виплати витрат на лікування.

У своєму відзиві на позовні вимоги ПАТ «СГ «ТАС» зазначило, що ОСОБА_4 до AT «СГ «ТАС» по питанню відшкодування витрат на лікування зверталася тричі та надавала документи що підтверджують її витрати на лікування. AT «СГ «ТАС» (приватне) вивчивши надані документи ОСОБА_9 , провела виплату страхового відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди 22.05.2023 року, згідно страхового акту № 03485/57/723 від 19.05.23 року, платіжна інструкція № 338636 на суму 558,59 грн., де 531,99 грн., - документально підтверджені виграти на лікування та 26,60 грн. (5%) - моральна шкода (розрахунок страхового відшкодування, страховий акт, лист про прийняте рішення та платіжна інструкція відповідачем додано до відзиву на позовну заяву). В листі про прийняте рішення що був направлений на поштову адресу ОСОБА_9 було роз`яснено порядок проведеного розрахунку страхового відшкодування.

Згодом ОСОБА_4 до AT «СГ «ТАС» (приватне) було надано ще додаткові документи, що підтверджували її витрати на лікування в подальшому. Вивчивши надані документи AT «СГ «ТАС» (приватне) було прийнято рішення про проведення доплати страхового відшкодування ОСОБА_9 в сумі: 6 781,71 грн., де 6 458,77 грн. - документально підтверджені виграти на лікування та 322,94 грн. (5%) - моральна шкода, також на її поштову адресу було направлено відповідний лист про прийняте рішення та порядок розрахунку страхового відшкодування.

До AT «СГ «ТАС» (приватне) ОСОБА_4 було надано копію виписного епікризу № 6185 від КНП «Перша Черкаська міська лікарня» та документи що підтверджують її витрати на лікування в даному медичному закладі.Оскільки в попередніх медичних документах даний діагноз був відсутній, вивчивши надані документи АТ «СГ «ТАС» (приватне) направлено відповідний запит до КНП «Перша Черкаська міська лікарня», в якому було прохання повідомити на якій підставі лікування за період з 18.08.23 року по 28.08.23 року з діагнозом «радикулопатія, шийного відділу. Загострення шийного дискогенного радикуліту у вигляді двобічного корінцевого стійкого больового синдрому, помірних ветебуостатичних та ветибродинамічних порушень, синдрому Горнера ліворуч» зазначено як наслідок дорожньо- транспортної пригоди, що мала місце 10.08.2022 року, що зазначено у виписному епікризі за № 6185»

На даний запит за підписом Директора КНП «Перша Черкаська міська лікарня» Т. Тронца за вих.. № 04/01-434 від 03.10.2023 року було отримано відмову в наданні інформації з посиланням на наказ Міністерства охорони здоров`я № 143 і ст. 40 Основ законодавства про охорону здоров`я № 2801-XII від 19.11.1992 року, яка стосується лікарської таємниці.

Враховуючи надані ОСОБА_10 документи та відповідь КНІП «Перша Черкаська міська лікарня», AT «СГ ТАС» (приватне) 09.10.2023 року було прийнято рішення про відмову в доплаті страхового відшкодування по доданих документах, про що ОСОБА_4 було повідомлено відповідним листом.

Таким чином, AT «СГ «ТАС» (приватне), вважає, що згідно наданих документів ОСОБА_4 було повністю проведено виплату страхового відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди, що були підтверджені відповідним медичним закладом охорони здоров`я і жодних правових підстав для проведення будь-яких інших доплат в AT СГ « ТАС» (приватне) немає.

В даному випадку, суд погоджується з позицією відповідача ПАТ «СГ «ТАС» щодо того, що позовні вимоги ОСОБА_4 , заявлені нею в заяві про збільшення позовних вимог від 11.09.2023 року, про стягнення з AT «СГ «ТАС» (приватне) на її користь 26 077,28 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, так як АТ «СГ «ТАС» (приватне), згідно вимог Закону та відповідно до наданих позивачем документів провела повне відшкодування документально підтверджених витрат на лікування та моральної шкоди.

Суд, також зауважує, що позивачем 05 квітня 2024 року також подавалося додатково доповнення до заяви про збільшення позовних вимог від 11 вересня 2023 року, по якій просила стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» 26 077,28 грн. невиплаченого страхового відшкодування за медикаментозне лікування, 3 783,33 грн. пені, 388,97 грн. інфляційних втрат, 333,30 грн. 3% річних та 20 000 грн. моральної шкоди. Разом з цим, у прийнятті цієї заяви судом було відмовлено з тих підстав, що згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Підготовче провадження по справі закрито 17 листопада 2023 року, а отже така заява подана з порушенням вимог ЦПК України та не приймається судом до розгляду.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 грн., суд приходить до наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В даному випадку, враховуючи обставини справи суд вважає, що позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, дійсно, нанесена моральна шкода.

Оскільки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнала душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, отримання тілесних ушкоджень під час ДТП, а також суд, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку, з частковим задоволенням позовних вимог до стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягають понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 2 233 грн. 62 коп. (172 760 грн. х 100% / 333 436 грн. х 4 311).

Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 159 260 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3 500 грн. в рахунок відшкодування вартості експертного дослідження, 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 233 грн. 62 коп., а всього 174 993 грн. 62 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2024 року.