Єдиний унікальний номер 448/524/24
Провадження № 2/448/304/24

У Х В А Л А

іменем України

27.03.2024 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Юрій БІЛОУС, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ,

про: зняття заборони відчуження нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Тиндик Р., до Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить скасувати обтяження та вилучити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження: 41947328, зареєстроване 14.05.2021 року за номером 41947328 реєстратором Мостиський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), підстава обтяження рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58138081 від 14.05.2021 року, ОСОБА_3 , Мостиський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Мостиським районним судом Львівської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень (по 2000 гривень на кожну дитину), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.06.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відносно ОСОБА_2 було зареєстровано обтяження №41947328 від 14.05.2021 року.

Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зазначено, що станом на 21.02.2024р. заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_9 , сплачено в повному обсязі, однак арешт з майна останнього не знятий.

Як вбачається із вищевказаного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2019 у справі № 448/906/19, гр. ОСОБА_2 , є стороною виконавчого провадження, оскільки являється боржником.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на те, що гр. ОСОБА_2 , є боржником у виконавчому провадженні в рамках якого накладений арешт, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме: оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20), від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21), підстав відступити від зазначених висновків суд не встановив.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_10 , не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (позовного провадження), а питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позовна заява ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, отже у відкритті провадження слід відмовити, з наведених вище мотивів і підстав.

Керуючись статтями 186, 448 ЦПК України, суддя, -

постановив:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Мостиського районного відділу Державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття заборони відчуження нерухомого майна - відмовити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_11 , що він вправі звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку визначеному Розділом VII ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Юрій БІЛОУС