Справа № 457/260/24
провадження №2-о/457/27/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Грицьківа В.Т.

з участю секретаря Ринди О.О.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Трускавцi цивiльну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дрогобицька державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання із спадкоємцем на час його смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкоємцем на час його смерті. Заяву мотивує тим, що вона є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер у віці 77 років ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня своєї смерті включно чоловік ОСОБА_3 проживав без реєстрації разом зі нею за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою оформлення нею своїх спадкових прав на спадкове майно як спадкоємця після смерті чоловіка ОСОБА_3 , вона звернулася до державного нотаріуса Дрогобицької державної нотаріальної контори О.Кушніра із відповідною заявою. Державним нотаріусом 01 лютого 2024р. зареєстровано Спадкову справу №71932215 та надано мені Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі.

Однак, згідно відповіді на звернення №94/02-14 від 01.02.2024р. державним нотаріусом Дрогобицької державної нотаріальної контори Олегом Кушніром повідомлено її про те, що оскільки нею подано заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 після спливу шестимісячного строку, передбаченого для прийняття спадщини, а саме: 01.02.2024р., то вона вважається такою, що спадщину не прийняла. Державним нотаріусом запропоновано їй звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Оскільки заявниця, фактично постійно проживала зі своїм чоловіком - спадкодавцем ОСОБА_3 до дня його смерті включно за адресою: АДРЕСА_1 , однак чоловік там не був зареєстрованим, то просить встановити факт постійного її проживання зі спадкодавцем на час його смерті.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі, заяву підтримує, просить задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи Дрогобицька державна нотаріальна контора не з`явився в судове засідання, хоча й належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Від нього на адресу суду надійщло повідомленя про розгляд справи у відсутності представника держнотконтори, з приводу задоволення позовних вимог покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03.01.2023 року Бориславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

ОСОБА_3 являвся чоловіком заявниці ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 10.12.2005 року, яке знаходиться в матеріалах справи, а також батьком заінтересованої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_3 , які знаходиться в матеріалах справи.

Після смерті чоловіка ОСОБА_3 , заявниця з метою оформлення спадкових прав, так як являється спадкоємцем першої черги, звернулась до державного нотаріуса Дрогобицької державної нотаріальної контори О.Кушніра, однак відповіддю державного нотаріуся її повідомлено про те, що оскільки нею подано заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 по спливу шестимісячного строку, передбаченого для прийняття спадщини статтею 1270 Цивільного кодексу України, а саме: 01.02.2024р., то вона вважається такою, що спадщину не прийняла та запропоновано їй звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1221 Цивільного кодексу встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частини 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Як вбачається з довідки про склад сім`ї №11 від 08.02.2024р., виданою головою ОСББ «Відродження» ОСОБА_4 , то ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 02.12.2011 року і фактично проживає за вказаною адресою. Разом з нею за вказаною адресою проживав без реєстрації чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Спадкоємець першої черги заявниця в установлений шестимісячний строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема, за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Відтак, метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини у зв`язку із смертю чоловіка ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Дрогобицька державна нотаріальна контора, юридична адреса: 82100, м. Дрогобич, вул. Гончарська, 11.

Суддя: В. Т. Грицьків