ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3097/24 Справа № 201/7683/23 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лопатіної М.Ю.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюособи, яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2023 року

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про встановлення батьківства, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 листопада 2021 року вона отримала повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 02, з якого дізналася про наявність зареєстрованих відомостей про дитину ОСОБА_4 (її дані до усиновлення), та батьків, зокрема, відомості про матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та про батька ОСОБА_6 , внесених зі слів матері. Документом, що підтверджує факт народження дитини, є довідка від 27 листопада 1991 року, пологове відділення Обласної клінічної лікарні ім. Мечникова м. Дніпропетровськ. Мати від дитини відмовилася. 11 січня 1992 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції внесено актовий запис про усиновлення № 01 від 11 січня 1992 року, у зв`язку з чим відомості про дитину були змінено: ОСОБА_7 змінено на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 змінено на ОСОБА_10 , ОСОБА_11 змінено на ОСОБА_12 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 змінено на ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначає, що пізніше їй стало відомо про те, що батьки не є її рідними батьками, а рідний дядько ОСОБА_3 є рідним батьком, про що свідчить проведене 16 серпня 2021 року молекулярно-генетичне дослідження № 87.9 «Аналіз ДНК на спорідненість (№ 1006)», яке показало, що ОСОБА_13 та ОСОБА_2 мають 99, 527% ймовірну спорідненість другого ступеня.

За таких обставин просила суд встановити факт батьківства без внесення відповідних змін.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідний актовий запис № 338, місце державної реєстрації смерті Шепетівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану) є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без внесення змін до актового запису про народження № 2051 від 13 грудня 1991 року, складений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (чинна назва - Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для встанолвеннґ факту батьківства, оскільки заявником доведено належними, допустимими доказами вимоги заяви, враховуючи проведене молекулярно - генетичне дослідження №87.9 «Аналіз ДНК на спорідненість», за змістом якого факт біологічного споріднення другого ступеня доведено.

Не погодившись з таким рішенням суду, особа, яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвали нове про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що було ухвалено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та не залучення до розгляду справи спадкоємця померлого ОСОБА_3 . Вказує, що справи в яких наявний спір про право, підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки в даному випадку позов повинен бути пред`явлений до іншого спадкоємця померлого. Розгляд вказаної справи без встановлення змісту спірних правовідносин між сторонами у справі не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню із залишення заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Згідно положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, параметри запиту дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 : наявні відомості про дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; документ що підтверджує факт народження: довідка від 27 листопада 1991 року, пологове відділення Обласної клінічної лікарні ім. Мечникова м.Дніпропетровська; відомості про батька ОСОБА_6 ; відомості про матір: ОСОБА_5 ; внесено відомості про усиновлення № 01 від 11 січня 1992 року, у зв`язку з чим відомості про дитину змінені: ОСОБА_7 змінено на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 змінено на ОСОБА_10 , ОСОБА_11 змінено на ОСОБА_12 , дату народження ІНФОРМАЦІЯ_4 змінено на ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками записано: ОСОБА_13 - батько та ОСОБА_14 - мати.

Як стало відомо заявниці, батьки не є її рідними батьками, в той же момент, рідний дядько ОСОБА_3 є її рідним батьком.

ОСОБА_3 та ОСОБА_13 є рідними братами, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_13 серія НОМЕР_1 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .

Відповідно до наданого заявницею молекулярно-генетичного дослідження № 87.9 «Аналіз ДНК на спорідненість (№ 1006)», 16 серпня 2021 року був здійснений забір матеріалу у «ймовірного дядька» ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та у «ймовірної племінниці» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Результати аналізу STR маркерів D8S1179, D21S11, D7S820, CSFIPO, D3S1358, THO1, D13S317, D16S539, D2S1338, D19S433, vWA, TPOX, D18S51, DSS818 т FGA свідчать про наявність генетичної спорідненості між ОСОБА_13 . тa ОСОБА_2 , було проведено розрахунок індексу спорідненості другого ступеня (дід, баба, дядько або тітка, племінники, зведені брати/сестри і т.п.), який показав, що ОСОБА_13 та ОСОБА_2 мають 99,527% ймовірна спорідненість другого ступеня.

Встановлюючи факт батьківства, суд першої інстанції виходив із доведеності заявником належними та допустимими доказами у справі факт біологічного споріднення другого ступеня між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 на підставі проведеного молекулярно-генетичного дослідження №87.9 «Аналіз ДНК на спорідненість», який підтвердив ймовірну спорідненість другого ступеня.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на таке.

Частиною першою, другою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, статті 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підстава.

Як вбачається із матеріалів справи, особа, яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_1 після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 12 червня 2019 року.

Після ухвалення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 13 вересня 2023 року рішення про встановлення факту батьківства, 29 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, 21 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою державного нотаріуса Першої шепетівської міської державної нотаріальної контори Камфорович О.А. від 27 грудня 2023 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір про право, оскільки остання також заявляє про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , спадщину після якого прийняла будучи дружиною померлого.

Таким чином, заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, а має розглядатись виключно у порядку позовного провадження.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим вимогами цивільно процесуального законодавства України.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Зміст рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, повинен містити крім іншого, мету його встановлення.

Вказане узгоджується з правовою позицією викладено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 754/11664/15-ц.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в даному випадку встановлення юридичного факту, а саме батьківства, пов`язується з метою в подальшому підтвердити своє право на спадкове майно, тобто вбачається спір про право, тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для встановлення вказаного факту.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України є підставою для частково задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду із залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 377, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2023 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про встановлення батьківства - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.Ю. Лопатіна