Справа № 342/1440/23
Провадження № 2/342/108/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдича Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та просить визначити йому додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. розглянуто його звернення про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне його мамі ОСОБА_2 . 8 листопада 2023 року нотаріусом на його ім`я видано письмову відповідь, в якій йдеться про неможливість заведення спадкової справи, оскільки він не подав заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений законом, та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом. Позивач є уродженцем с. Вікно та жителем с. Тишківці Коломийського (змінено з Городенківського) району Івано-Франківської області. Його батьками є ОСОБА_1 , 1941 р.н., який помер в 2014 році, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батьків та бажає реалізувати своє право на спадщину за законом.

В передбачений законом строк (з 27 січня 2017 року по 27 липня 2017 року) із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті мами ОСОБА_2 позивач не звернувся із поважних причин. Ще після смерті батька ОСОБА_1 в його сім`ї розпочалися важкі часи: сильно погіршилося самопочуття й емоційний стан мами, а також тяжко захворіла його дружина ОСОБА_3 . Саме в день смерті мами дружина позивача була госпіталізована в медичний заклад. Лікування тривало з 26.01.2017 до 02.05.2017. Як наслідок (ускладнення) попереднього захворювання з 5 по 30 травня 2017 року ОСОБА_3 проходила лікування, повний діагноз захворювання: варикозне розширення вен нижніх кінцівок I-ІІІ ступеня. З 20 червня 2017 року дружина позивача госпіталізована із жовчнокам`яною хворобою. Лікування тривало до 27 липня 2017 року. В цей час проведено операцію із видалення жовчного міхура. Весь тягар безперервного лікування й догляду дружини впродовж семи місяців ліг на позивача. По стану здоров`я (як під час лікування, так і протягом реабілітації) дружина позивача потребувала сторонньої допомоги, а тому він вимушено знаходився біля неї в лікарні, оскільки інших близьких родичів немає. У дні покращення її самопочуття позивач працював, так як лікування супроводжувалося значними матеріальними витратами, а він є єдиним годувальником сім`ї.

Позивач вважає, що строк на прийняття спадщини за законом пропущений ним з поважних причин, що пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для нього, як єдиного спадкоємця на вчинення цих дій, в силу збігу важких життєвих обставин. Із заявою про відмову від спадщини після смерті матері не звертався. Інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини немає.

До спадкового майна входять дві земельні ділянки загальною площею 0,89 га згідно Державного Акта на право приватної власності на землю, виданого 26 серпня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 , про що позивач дізнався восени 2021 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023 для розгляду даної справи було визначено суддю Андріюк І.Г.

Ухвалою суду від 23.11.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.01.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Згідно повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного 06.02.2024 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 36 від 06.02.2024, для розгляду вказаної справи визначено суддю Гайдича Р.М.

Ухвалою суду від 12.02.2024 суддею Гайдичем Р.М. дану справу прийнято до свого провадження, повторно розпочато розгляд справи по суті в порядку загального позовного провадження.

Судове засідання, призначене на 05.03.2024, було відкладено за клопотанням позивача.

У судове засідання, призначене на 28.03.2024, учасники справи не з`явилися.

Позивач 28.03.2024 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Городенківська міська рада через підсистему «Електронний суд» 12.12.2023 надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами, рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 квітня 1972 року Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 11 від 06 квітня 1972 р.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 22 травня 1994 р. Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 22 травня 1994 р.

Батько позивача ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 71 рік у с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 26 лютого 2013 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 26 лютого 2013 р. виконкомом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 75 років у с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 30 січня 2017 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 30 січня 2017 р. виконкомом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

До спадкового майна ОСОБА_2 входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Вікнянської сільської ради в урочищах «Під штрикою» та «Будка», площами 0,6717 га та 0,2196 га, загальною площею 0,8913 га, що належали спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 038024, виданого 26.08.2002 Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Позивач 08.11.2023 отримав від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. 08.11.2023 повідомлення/роз`яснення про неможливість прийняття у нього заяви про прийняття спадщини та заведення спадкової справи після смерті матері ОСОБА_2 у зв`язку із пропуском строку.

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) була зареєстрована одна в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 3-30, виданою 30.01.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Згідно відмітки у копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , виданого 27 грудня 1997 року Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області, він з 10.03.1995 зареєстрований у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області без зазначення вулиці місця реєстрації та номера житлового будинку.

Судом критично оцінюються доводи позивача з приводу того, що даними акту № 21-49 від 28.02.2023 обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією в складі старости Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради Золотарчука В.М., діловода ОСОБА_5 , члена громадської ради ОСОБА_6 , та сусіди ОСОБА_7 , може підтверджуватись те, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом із ним без реєстрації до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство.

Оскільки даний акт, який складено через декілька років після смерті матері позивача не є належним доказом проживання спадкодавця разом із спадкоємцем в розумінні визначеному чинним законодавством України. Також дані цього акту є суперечливими із обгрунтуванням даної позовної заяви. Оскільки у випадку проживання разом спадкоємця і спадкодавця станом на момент смерті спадкодавця, у спадкоємця не виникало б підстав для звернення із даним позовом до суду.

Тому суд приходить до переконання, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом, не проживав постійно разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини і пропустив строк звернення до нотаріуса про прийняття спадщин..

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. в 2023 році із заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи.

До суду позивач не надав доказів того, що нотаріус відмовила йому у заведенні спадкової справи із зазначенням причин відмови, як того вимагають положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (надалі Порядку). Зокрема в Главі 10 Порядку в п.2.1. зазначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої заяви про прийняття спадщини. В п.3 Глави 13 Порядку зазначено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ним подано до суду тільки надане нотаріусом роз`яснення/повідомлення позивачу від 08.11.2023, де зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки на час відкриття спадщини позивач не був зареєстрований разом із спадкодавцем, тому прийняти у нього заяву про прийняття спадщини та завести спадкову справу не вбачається можливим. Для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, позивачу необхідно звернутися до суду.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Дані вимоги кореспондуються у главі 13 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Однак, всупереч зазначеним вимогам закону позивач надав суду тільки отримане від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. 08.11.2023 повідомлення/роз`яснення про неможливість прийняття у нього заяви про прийняття спадщини та заведення спадкової справи після смерті матері ОСОБА_2 , не надавши суду жодної інформації про отримання ним відповідної постанови нотаріуса з цього приводу у передбачений законодавством спосіб чи у відмові надання такої відмови.

Дане повідомлення/роз`яснення не може бути належним доказом передбаченої законодавством відмови нотаріуса позивачу у вчиненні нотаріальної дії.

Копією Інформаційної довідки № 75429315 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.01.2024, наданою приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , не заводилася.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 10.09.2021, справа N 179/2076/19, зокрема, зазначено, що «Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.... При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо».

Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі N 626/274/22.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу, що позивач, як на єдину причину пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 покликається на збіг важких життєвих обставин, а саме на те, що його дружина ОСОБА_3 з 27.01.2017 по 27.07.2017 (в період шестимісячного строку для прийняття спадщини) перебувала на тривалому стаціонарному лікуванні та потребувала сторонньої допомоги.

На підтвердження чого він надав копії виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданих: 02.05.2017 (у якій містяться виправлення в даті виписки хворого, без належного зазначення причини виправлення та хто їх здійснив), 18.06.2017 та 27.07.2017 лікарем Тишківської АЗПСМ.

Суд критично оцінює вказані докази, як поважність пропуску строку, оскільки в певний період визначеного законодавством строку для прийняття спадщини на лікуванні перебував не сам позивач, а його дружина. Доказів того, що вона потребувала стороннього догляду і такий догляд здійснював виключно позивач протягом шести місяців із моменту смерті його матері, суду не надано.

Крім того, шестимісячний строк для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини сплинув 27.07.2017. Пропуск позивачем, який є сином спадкодавця, строку для прийняття спадщини становить понад 6 років від часу останнього дня можливого звернення до нотаріуса із відповідною заявою, що не може вважатися незначним.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні обставини, які створювали позивачу об`єктивні та непереборні труднощі для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини у визначений законодавством строк, а причина пропуску на яку він покликається перебування на лікуванні його дружини в певні проміжки часу 2017 року, не є поважними причинами для поновлення строку прийняття спадщини.

Висновки суду.

Враховуючи, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, від 10 лютого 2010 року); та зважаючи, що усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного.

Розподіл судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222-1223, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 76, 81, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 77, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область.

Повний текст судового рішення складено 28.03.2024.

Суддя: Гайдич Р. М.