Справа № 167/2/24
Номер провадження 2/167/72/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 поданим в їх інтересах представником ОСОБА_3 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

01 січня 2024 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

Стислий виклад позицій позивачів та відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була дружиною позивача ОСОБА_1 та матір`ю позивача ОСОБА_2 . Після смерті останньої відкрилась спадщина на майно, зокрема на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок спадкодавець ОСОБА_4 успадкувала за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свої матері ОСОБА_5 , однак не оформила своїх спадкових прав.

Зазначає, що позивачі звернувшись до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок отримали відмову у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

На підставі викладеного, просить суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці кожному право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, 25 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивачів надіслала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її та позивачів відсутності.

Відповідач Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області в засідання не з`явилась, 22 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» надіслали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Проти заявлених вимог не заперечують.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 03 січня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 16 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 14 лютого 2024 року о 13 год 30 хв. Витребувано у приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Книш В. А. інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність чи відсутність спадкової справи та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Витребувано у Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність чи відсутність спадкової справи та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 14 лютого 2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті 12 березня 2024 року о 15 год 30 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 14 год 00 хв 04 квітня 2024 року. Визнано явку позивачів в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11 лютого 1989 року Тихотинською сільською радою Рожищенського району Волинської області.

Згідно з записом в погосподарській книзі № 1 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була головою домогосподарства по АДРЕСА_1 . Рік побудови будинку 1957.

ОСОБА_5 до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 . Заповіт від імені ОСОБА_5 виконкомом Тихотинської сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 є дочка ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75489485 від 19 січня 2024 року, відомості на спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у спадковому реєстрі відсутні.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 07 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з записом в погосподарській книзі № 2 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була головою домогосподарства по АДРЕСА_1 . Рік побудови будинку 1957.

Факт родинних відносин спадкодавця ОСОБА_4 та позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як чоловіка та дочки підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 27 червня 1973 року Луцьким міським бюро ЗАГС Волинської області та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого 25 липня 1965 року Луцьким палацом щастя Волинської області.

З копії матеріалів спадкової справи № 9/2023, заведеної 18 липня 2023 року після смерті ОСОБА_4 встановлено, що спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спадщину після смерті дружини та матері ОСОБА_4 прийняли шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем до її смерті за однією адресою: АДРЕСА_2 та частково її оформили. Спадкоємець ОСОБА_6 строк для прийняття спадщини пропустила і на оформлення своїх спадкових прав не претендує, в суд для продовження терміну для прийняття спадщини звертатись не буде. Не заперечує, щоб свідоцтва про право на спадщину за законом були видані на ім`я дочки ОСОБА_2 та чоловіка ОСОБА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Книш В. А. позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю документів що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що загальна площа будинку становить 42,6 кв.м, з яких: 19,3 кв.м житлова площа, 23,3 кв.м - підсобна площа.

Згідно висновку про вартість майна від 09 січня 2024 року оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 103375,65 грн.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачів права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, регулюються нормами права, які містяться в книзі 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В пункті п. 3. 3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно ч. 1 ст. 4 Закону).

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений Інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року.

Згідно з п. 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах(п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинку в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Україської РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах(п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

На підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя, після смерті своєї матері ОСОБА_5 успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , у встановлений законом строк спадщину прийняли. Нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 .

За наведених обставин, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частці кожному на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 77, 81, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 поданий в їх інтересах представником ОСОБА_3 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,6 кв.м в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,6 кв.м, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 25 квітня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Представник позивачів: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, місцезнаходження: м. Рожище, вул. Незалежності, 60 Волинська область, .

Головуючий суддя І. Т. Гармай