УХВАЛА

28 березня 2024 року

м. Київ

справа № 760/17384/21

Провадження № 61-3642ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України Шкідченка Володимира Петровича про спростування недостовірної інформації,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2024 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у вказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки подана поза межами строку на касаційне оскарження.

В касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що 28 лютого 2024 року отримав кореспонденцію з ухвалою Верховного Суду у справі № 760/17384/21 про повернення касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року. Копію оскаржуваної постанови отримав засобами електронного зв`язку 27 листопада 2023 року. На підставі наведеного вважає, що строк був пропущений поважних причин та просить його поновити.

Відповідно до приписів статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувана постанова проголошена 13 листопада 2023 року. Останній день строку на касаційне оскарження припав на 13 грудня 2023 року. Касаційна скарга подана 13 березня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

До касаційної скарги всупереч приписам пункту 2 частин четвертої статті 392 ЦПК України не додані докази отримання заявником копії оскаржуваної постанови 27 листопада 2023 року.

Суд надає оцінку тому, що вперше до суду з касаційною скаргою заявник звернувся 25 грудня 2023 року та ухвалою від 13 лютого 2024 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу особі, яка її подала, в зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги, що підтверджується інформацією в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Проте, такі обставини пропуску строку суд не може визнати поважними з огляду на те, що невиконання вимог ЦПК щодо форми та змісту касаційної скарги не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Суд визнає, що заявник дійсно в силу вимог процесуального закону не позбавлений права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою, водночас такі обставини не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Заявник зобов`язаний довести непереборну силу обставин, які завадили виконати вимоги процесуального закону та ухвали Верховного Суду від 08 січня 2024 року, якою касаційну скаргу було залишено без руху.

Учасники судового процесу зобов`язані добросовісно користуватися наданими їх правами, а зловживання процесуальними правами не допускається відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України.

Суд наголошує на тому, що безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка зобов`язує, щоб судові процедури були однаково справедливими для всіх сторін процесу, а не лише для позивача, який не виконав вимоги ухвали Верховного Суду.

Згідно з приписами частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, для усунення вказаного недоліку заявнику необхідно надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з зазначенням причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

Також касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України

у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає рішення у справах, які розглядав Європейський суд з прав людини, що не є належним виконанням процесуального закону, натомість не зазначає, у постановах Верховного Суду у яких справах наданий той чи інший правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який на його переконання не був врахований судом апеляційної інстанції.

Суд наголошує на тому, при зазначенні підстав касаційного оскарження касаційна скарга повинна містити:

§ у разі оскарження на підставі пункту 1 - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин;

§ у разі оскарження на підставі пункту 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення;

§ у разі оскарження на підставі пункту 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи;

§ у разі оскарження на підставі пункту 4 - посилання на підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Оскільки посилань на вказані випадки касаційна скарга не містить, то ОСОБА_1 необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження судових рішень, визначені пунктами 1, 2, 3, або 4 частини другої статті 389 ЦПК України, їх нормативно-правове обґрунтування та залежно від способу подання касаційної скарги надати докази надсилання копій касаційної скарги іншим учасникам справи чи надати копії нової редакції касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко