КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Немировської О.В.

суддів Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вирішення питання судового збору у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Київ-9» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 рокув задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2024 року апеляційну скаргу було задоволено, рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Київ-9» заборгованість в сумі 19 041 грн. 38 коп. та судовий збір в сумі 6 709 грн. 50 коп.

04 березня 2024 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він зазначає, що є інвалідом другої групи, що не було враховано судом при вирішенні питання про стягнення з нього судового збору на користь позивача. З урахуванням вказаної обставини просив суд виправити помилку або ухвалити додаткове рішення щодо судового збору.

Матеріали справи на запит Київського апеляційного суду надійшли 15 березня 2024 року.

Відповідно до ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких, зокрема, належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Для того щоб були наявні підстави для виправлення описки, помилка має відповідати таким критеріям: 1) вона повинна бути технічною, тобто спричиненою випадковими огріхами під час друкування тексту судового рішення(неуважністю суду, автоматичним виправленням текстовим редактором тощо); 2) таку технічну помилку має бути допущено під час складання тексту судового рішення самим судом; 3) помилка повинна бути мимовільною та випадковою, а не обумовленою цитуванням документів, у яких було допущено помилки іншими учасниками судового процесу(позивачем, відповідачем, експертом тощо).

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування діалектизмів тощо.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності.

Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №761/14537/15-ц (провадження 61-3069св21).

В даному випадку зазначення у резолютивній частині постанови апеляційного суду про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору не є опискою чи помилкою в розумінні ст. 269 ЦПК України.

Доводи відповідача про те, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на наявність у нього пільг щодо сплати судового збору, докази на підтвердження чого були надані до суду першої інстанції, спростовуються матеріалами справи.

При зверненні до суду з відзивом на позовну заяву та відзивом на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не вказував про наявність у нього пільг щодо сплати судового збору, заперечень щодо вимог позивача про стягнення з нього судового збору з цих підстав не висловлював.

За таких обставин судом було вирішено питання щодо судового збору в порядку ст. 141 ЦПК України на загальних підставах.

Наведені позивачем у заяві щодо судового збору доводи не можуть бути підставою і для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив додаткове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

В даному випадку заявником не наведено підстав, передбачених у ст. 270 ЦПК України, з яких він просить ухвалити судове рішення, і відповідні обставини не встановлені судом.

Відповідач ОСОБА_1 на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо подання доказів, а тому підстави для задоволення його заяви щодо вирішення питання судового збору відсутні.

Керуючись ст.269, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про вирішення питання судового збору залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді:

№ справи: 758/5891/23

№ апеляційного провадження: 22-з/824/552/2024

Головуючий у суді першої інстанції: Якимець О.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.