Справа № 522/7021/23
Провадження № 2/522/2625/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Купцова С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 89 253, 24 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що 06.06.2018 року Відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 06.06.2018 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 13.12.2022 року перед АТ «Універсал банк» за Договором становить 89 253, 24 гривень, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом 89 253, 24 гривень.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал банк».

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

19 липня 2023 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшли письмові пояснення, у відповідності до яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 20 липня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника Позивача є заява про розгляд справи за відсутності.

Ухвалою суду від 20 липня 2023 року визнано обов`язковою явку в судове засідання представника акціонерного товариства «Універсал Банк».

06 грудня 2023 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові письмові пояснення, у відповідності до яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначили, що сторона відповідача вважає за необхідне виключити з пред`явленої суми заборгованості фактично сплачені ОСОБА_1 відсотки у розмірі 62383,48 грн. та надмірно списані кошти на витрати в розстрочку у розмірі 17297,40 гривень.

Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року визнано обов`язковою явку в судове засідання представника акціонерного товариства «Універсал Банк».

15 лютого 2024 року від представника акціонерного товариства «Універсал Банк» до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

В судове засідання 27 березня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 06 червня 2018 АТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг Monobank, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення в мобільному додатку.

Згідно анкети-заяви від 06 червня 2018 року, яка підписана відповідачем, ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви. У цій анкеті-заяві передбачено право банку на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та порядок сповіщення про це боржника.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Враховуючи зміст анкети-заяви від 06 червня 2018 року, суд дійшов висновку, що сторонами було погоджено істотні умови.

Підписавши вказану анкету-заяву, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання.

Крім того, з виписки руху коштів за рахунком вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти після підписання анкети-заяви, вносив кошти на погашення заборгованості, далі неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для звернення до суду.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з того, що 06 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву про надання банківських послуг, в якій сторони погодили право банку на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та порядок сповіщення про це боржника; пільговий період за користування кредитним лімітом.

Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України.

Отже, матеріали справи свідчать про наявність між сторонами кредитних правовідносин на підставі анкети- заяви від 06 червня 2018 року, тобто кредитного договору, який був укладений сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви.

Для здійснення операцій з отримання та повернення кредиту відповідач на підставі названого договору отримав картку.

Згідно виписки про рух коштів за рахунком, відповідач активно користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами та періодично здійснював їх часткове погашення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність факту погодження сплати процентів за користування кредитними коштами.

Оскільки відповідач уклав кредитний договір з позивачем та отримав кредитні кошти від банку, він зобов`язаний повернути їх та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 13.12.2022року має заборгованість 89 253, 24 грн, яка складається з загального залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 89 253, 24 грн.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам, передбаченим в анкеті-заяві, що підписана відповідачем, а також сумам, отриманим відповідачем та відображеним в виписці про рух коштів по рахунку.

При цьому суд враховує те, що виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом МЮ України №578/5 від 12.04.2012р., має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

Крім того, слід врахувати, що у постанові НБУ № 705 від 05.11.2014р. «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» також зазначено, що документи за операціями з використанням електронних платежів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

За такого враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також умови кредитування, викладені в анкеті-заяві, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту, яка складається з заборгованість за тілом кредиту у розмірі 89 253, 24 грн.

Слід зазначити, що суд не приймає до уваги твердження представника Позивача відносно того, що необхідне виключити з пред`явленої суми заборгованості фактично сплачені ОСОБА_1 відсотки, оскільки Відповідач використовував тіло кредиту та не повертав зазначені кошти, а відтак мав обов`язок зі сплати відсотків.

Крім цього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, АТ «Універсал банк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19) заборгованість у розмірі 89 253 (вісімдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 24 копійки, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом 89 253,24 гривень за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06.06.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19) судові витрати у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 29 березня 2024 року.

Суддя Чернявська Л.М.