КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/124/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Джуринська Людмила Володимирівна, приватний нотаріус Верповська Олена Володимирівна, про визнання договорів недійсними та скасування реєстрації права власності,

за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_4 , за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та за апеляційною скаргоютовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Панченко О.М.,-

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із названим позовом.

Позивачі просили визнати недійсними: договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2317 від 29 грудня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Джуринською Л.В.; договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2339 від 30 грудня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Джуринською Л.В.; договір купівлі-продажу квартири № 2259 від 06 травня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Верповською О.В.; застосувати наслідки недійсних правочинів, скасувавши реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ «ФК «Морган Кепітал», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 належала спірна квартира на праві приватної спільної власності.

Між ОСОБА_5 та ПАТ «КБ «Даніель» укладено кредитний договір № 1715-04-КЗЖ-Т, на суму 320 000 грн 00 коп.

На забезпечення виконання вказаного договору 28 березня 2012 року укладено договір іпотеки, предметом якого є приміщення загальною площею 55,4 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2013 року розірвано кредитний договір та стягнуто на користь ПАТ «КБ «Даніель» заборгованість за кредитним договором в розмірі 368 497 грн 48 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 грн 00 коп.

Після смерті ОСОБА_5 позивачам стало відомо з онлайн ресурсу «Опендатабот», що спірна квартира спочатку була предметом договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2317 від 29 грудня 2015 року, наступного дня квартира була предметом договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2339 від 30 грудня 2015 року, а 06 травня 2021 року предметом договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивачі вказували, що вказані договори укладені шляхом позасудового врегулювання з суттєвими порушеннями, а саме: ч. 2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відповідно до якого іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Позивачі наголошували на порушення вимог ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 36 , ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 06 травня 2021 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Верповською Оленою Володимирівною.

Застосовано наслідки недійсного правочину та скасовано реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_3 відповідно до договору купівлі-продажу № 2259 від 06 травня 2021 року за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Морган Кепітал», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 грн 33 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 грн 33 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 грн 33 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири квартири АДРЕСА_2 від 06 травня 2021 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та застосування наслідків недійсності правочину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Морган Кепітал» (змінено назву на ТОВ «Оболонь Інвест Плюс») просить рішення суду в частині задоволених вимог про скасування реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК«Морган Кепітал» та стягнення судового збору скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 вимоги власної апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримала.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник проти апеляційних скарг заперечили.

Представник ТОВ «ФК «Морган Кепітал»вимоги апеляційної скарги підтримав.

Від приватного нотаріуса Джуринської Л.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі надали суду належні та достатні докази на підтвердження вимог, викладених в позовній заяві в частині визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу квартири.

Суд першої інстанції зазначив, що представником відповідача не надано суду доказів, що на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності проводилась оцінка предмета іпотеки, не надано заяви позивачки про згоду на реєстрацію права власності за банком, приватним нотаріусом не дотримані положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Право власності на спірну квартиру набуто в порядку звернення стягнення на нерухоме майно після набрання законної сили рішенням суду у іншій цивільній справі про відмову у задоволенні вимог банку щодо задоволення основного зобов`язання та в період дії мораторію на примусове відчуження житла.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 належала спірна квартира на праві приватної спільної власності.

28 березня 2012 року між ОСОБА_5 та ПАТ «КБ «Даніель» укладено кредитний договір №1715-04-КЗЖ-Т на суму 320 000 грн 00 коп. із зобов`язанням повернути фактично отриманий кредит у термін до 27 березня 2019 року включно.

На забезпечення виконання вказаного договору 28 березня 2012 року укладено договір іпотеки за реєстровим № 769, предметом якого є приміщення загальною площею 55,4 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2013 року розірвано кредитний договір № 1715-04-КЗЖ-Т, стягнуто на користь ПАТ «КБ «Даніель» заборгованість за кредитним договором в сумі 368 497 грн 48 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 грн 00 коп.

ПАТ «КБ «Даніель» звернулося до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників, оскільки ОСОБА_5 помер.

22 серпня 2016 року Деснянським районним судом м.Києва позовну заяву ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

На виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2013 року видано виконавчий лист та відкритовиконавчі провадження.

Постановою державного виконавця від 22 грудня 2018 року виконавчі провадження завершені та виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

29 грудня 2015 року ПАТ «КБ «Даніель» відступило право вимоги за іпотечним договором від 28 березня 2012 року на користь ТОВ «ФК «Морган Кепітал».

30 грудня 2015 року ТОВ «ФК «Морган Кепітал» відступило право вимоги іпотечним договором від 28 березня 2012 року на користь ОСОБА_3

06 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи поданий позов, позивачі зазначили, що договори відступлення та купівлі-продажу укладені шляхом позасудового врегулювання з порушеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку». Повідомлень про відступлення права вимоги за іпотечним договором позивачі не отримували. Іпотекодержатель не відшкодував іподекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки порівняно із розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Заст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цихвипадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

За ч. 2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до си. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії по давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22) зазначено, що:

«6.26. Велика Палата Верховного Суду вкотре наголошує на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.

6.27. Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, у тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань.

6.28. У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) Велика Палата Верховного Суду також висловилась, щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22) зазначено, що:

«8.4. У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), від висновку в якій має намір відступити колегія суддів Касаційного цивільного суду, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

8.5. У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила про можливість відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й на користь фізичних осіб лише за умови, що первісний кредитор-банк був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, яка вимагає вчинення дій із метою максимального задоволення інтересів кредиторів банку, зокрема його вкладників. Отже, частково відступ від висновку, викладеного у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), уже відбувся.»

Так, на момент укладення спірних договорів про відступлення права вимоги (29 грудня 2015 року та 30 грудня 2015 року) ТОВ «ФК «Морган Кепітал» мало право на укладення оспорюваних правочинів без отримання відповідної ліцензії, на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 про реєстрацію фінансової установи та розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 17 листопада 2015 року № 2781.

Оскільки 30 грудня 2015 року ТОВ «ФК «Морган Кепітал» відступило право вимоги іпотечним договором від 28 березня 2012 року на користь ОСОБА_3 , що суперечить вимогам закону, відтак реєстрація права власності на спірну квартиру підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо звернення до суду із позовом в межах строку загальної позовної давності, оскільки позивачам повідомлення щодо укладення договорів про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2317 від 29 грудня 2015 року не надходили, дізнались вони про них лише у літку 2021 року.

Крім того, першийдоговірпро відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2317 посвідчено 29 грудня2015 року, а другий договір посвідчено на наступний день, що унеможливлюєнаправлення повідомлення позивачам у визначений ч.2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» п`ятиденний строк.

Доводи апеляційних скарг про те, що позивачами пропущено строк позовної давності, оскільки ОСОБА_2 у липні 2016 року ознайомилась із матеріалами цивільної справи за № 754/1602/15-ц, колегія суддів оцінює критично, оскільки предметом розгляду вказаної справи було звернення стягнення на предмет іпотеки, а не відступлення права вимоги за іпотечним договором.

Інші доводи апеляційних скарг також не дають підстав для висновку про те, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 03 квітня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 24 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко