Справа № 594/330/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г.І.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2019 року у справі № 594/1588/18 стягнуто з відповідача в її користь аліменти на утримання сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1500 грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції, однак не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Однак насьогодні на утримання сина цієї суми недостатньо. Син ОСОБА_3 хворіє дитячим аутизмом, є дитиною з інвалідністю. На момент розгляду справи про стягнення аліментів у суді відповідач офіційно не працював, жив за рахунок нестабільних заробітків, проте на сьогодні, відповідач майже регулярно сплачує вищезазначену суму аліментів, якої не вистачає на утримання дитини з інвалідністю віком 9-ти років. З моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина минуло більше 4 років, син став дорослішим, потребує більших матеріальних затрат на забезпечення його потреб, відповідно її матеріальний стан значно погіршився, так як витрати на одяг, взуття, харчування, лікування та навчання сина значно зросли. З часу присудження відповідачу сплати аліментів, погіршився стан здоров`я їхнього сина. Він перебуває на обліку у психіатричному кабінеті консультативно-діагностичного відділення. Її основні видатки на утримання сина в місяць становлять 17 700 грн. Відповідач фізично здоровий і має можливість надавати фінансову допомогу своєму сину. Проходить військову службу у Збройних Силах України, військовій частині НОМЕР_1 , і отримує регулярно дохід, а тому позивачка вважає, що зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку від заробітку/доходу відповідача задовольнить потреби в утриманні їхньої дитини, у зв`язку з чим просить змінити розмір аліментів шляхом його збільшення та стягувати з відповідача в її користь аліменти в частині від заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини щомісяця до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 28 березня 2024 року розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Брикар О.М., подав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частки від його заробітку. Посилається на те, що позивачка зазначає, що її витрати на утримання сина становлять 17 700,00 грн і виходячи з принципу рівності прав та обов`язків щодо дітей, місячна сума утримання дитини, опираючись на дані позивачки складатиме 35 400,00 грн, що є явно не співмірним із існуючими потребами дитини. Зміну способу стягнення аліментів, що тягне за собою і збільшення самого розміру аліментів позивачка обґрунтовує погіршенням її матеріального стану, погіршення здоров`я сина та покращення матеріального становища відповідача. Водночас стороною позивачки не надано належних, достовірних доказів на підтвердження обумовленого розміру витрат на дитину у сумі 17 700,00 грн, таким чином не має підстав стверджувати, що ця інформація відповідає дійсності. Водночас сумніви закладаються щодо решти витрат, оскільки не долучено жодних чеків про купівлю продуктів харчування, засобів гігієни, одягу та взуття. Тим паче, дитина перебуває вдома орієнтовно 8 днів на місяць (виходячи із тверджень позивачки, що з понеділка по п`ятницю дитина перебуває у навчальному закладі) харчування дитини удома на день складає: 6 500/8 = 812, 50 грн, що є у кілька разів завищеним. Протягом періоду часу, що дитина перебуває у навчальному закладі, вона харчується та проживає, відтак розмір витрат може бути підтверджений чеками, яких не надано суду. Щодо лікарських препаратів неулетину та вальпрокому зазначив, що відсутній висновок відповідного лікаря про необхідність їх призначення дитині та відсутні квитанції про придбання цих препаратів.

Щодо стану його здоров`я, то 01.03.2024 під час виконання бойового завдання в районі с. Роботине Запорізької області він отримав поранення та до 29.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні. Згідно огляду невропатолога №3417 від 29.03.2024 йому рекомендоване амбулаторне лікування. Таким чином, стан його здоров`я зазнав певних змін у сторону погіршення, порівняно із датою постановлення судового рішення Борщівським районним судом Тернопільської області від 18.02.2019 по справі №594/1588/18. Він потребує певних витрат на придбання препаратів для подальшої реабілітації від отриманого поранення. Відповідач не заперечує проти сплати аліментів у більшому розмірі, проте вважає, що вказана позивачкою сума, що становить 1/4 частки від заробітку є необґрунтованою.

Позивачка у відповіді на відзив відхилила, викладені відповідачем заперечення у відзиві. Вважає, що її вимоги про збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Зазначила, що відповідач погоджується, що обов`язок батьків утримувати своїх дітей покладений рівною мірою на обох батьків, але сумнівається, що вона витрачає на утримання дитини в місяць 17700,00 грн., сумнівається, що його син потребує харчування, сезонного одягу, лікування та медикаментів при діагнозі дитячий аутизм. За її підрахунками, витрати на продукти харчування в місяць становлять 6500 грн. Витрати на одяг в місяць становлять 8000 грн. У довідці від 15.01.2024 № 1, виданій директором Теребовлянського навчально- реабілітаційного центру Марією Кацан, яка міститься в матеріалах справи, чітко зазначено, що ОСОБА_4 знаходиться не на повному державному забезпеченні (проживання, харчування, навчання)». Це свідчить про те, що вона частково оплачує, окрім витрат на дорогу, витрати на харчування, проживання, навчання, догляд за сином у даному закладі. Також син знаходиться вдома під час сезонних канікул та загострення психічного стану. У відзиві відповідач вказує, що «сам потребує певних витрат на придбання препаратів для подальшої реабілітації», однак не подав суду належних доказів на підтвердження погіршення свого стану здоров`я, що не дозволяло б йому працювати та сплачувати аліменти на утримання сина.

Позивачка в судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просила справу слухати у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Брикар О.М. у поданому ним клопотанні просив слухати справу у відсутності сторони відповідача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 25.07.2016 (справа №594/666/16-ц).

У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Мельниця-Подільська Борщівського району Тернопільської області, у сторін народився син ОСОБА_4 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Мельнице-Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області 11.12.2014.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 19.02.2029 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с.Вільховець Борщівського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1500,00 грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції, однак, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набрало законної сили 25.03.2019.

На підставі зазначеного вище рішення суду Борщівським районним судом Тернопільської області 29.03.2019 видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів.

Відповідно до виданого Борщівським відділом державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області 19.02.2024 розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_2 аліментів №9674/28.6-14, сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.02.2024 становить 198 грн.

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_5 від 12.07.2019.

Як вбачається із довідки від 18.01.2024 № 90 та акту обстеження житлово - побутових умов проживання Мельнице-Подільської селищної ради Чортківського району Тернопільської області син сторін ОСОБА_4 зареєстрований та проживає з позивачкою, її чоловіком, ОСОБА_5 та матір`ю позивачки ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 . На час обстеження, дитина, зі слів матері ОСОБА_1 , знаходилася у відділенні соціальної реабілітації дітей-інвалідів КУ «Мельнице-Подільський територіальний центр надання соціальних послуг та реабілітації».

ОСОБА_4 перебуває на обліку у психіатричному кабінеті консультативно-діагностичного відділення, що підтверджується довідкою від 28.12.2023, виданою психіатром КНП «Борщівська міська лікарня» ОСОБА_7 .

Як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 04.01.2024 ОСОБА_4 встановлено діагноз: «Дитячий аутизм. ЗНМ І рівня. Моторно сенсорна алалія». Рекомендовано: нагляд психіатра по місцю проживання; ЛФК №10; санаторно-курортне лікування по профілю; медикаментозну терапію.

Син сторін навчається у 3-му класі Теребовлянського навчально-реабілітаційного центру і знаходиться на частковому державному забезпеченні, що підтверджується довідкою від 15.01.2024 № 1, виданою директором Теребовлянського навчально-реабілітаційного центру Марією Кацан.

Встановлені судом та наведені вище обставини сторонами не заперечувались.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України "Пpo Державний бюджет на 2024 рік" з 01.01.2024 встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3196,00 грн.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Позивачка, як одержувач аліментів, заявила вимоги про зміну розміру аліментів шляхом його збільшення та просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в частині від заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини щомісяця до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що з часу присудження відповідачу сплати аліментів, майновий стан дитини змінився, а тому вважає, що зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1500 грн на частку від заробітку/доходу відповідача задовольнить потреби в утриманні їхньої дитини, адже 1/4 частка навіть з мінімальної заробітної плати на сьогодні буде становити більшу суму ніж 1598,50 грн, яку вона одержує від відповідача.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідач ОСОБА_2 на даний час являється військовослужбовцем (а.с.24).

Отже, враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, а позивачка наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), батька.

Під час розгляду справи судом також встановлено, що розмір аліментів на утримання дитини, який просить стягувати позивачка з відповідача, є спірним. Позивачка наполягає на стягненні з відповідача аліментів в розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, відповідач погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка у відповіді на відзив як на підставу своїх позовних вимог про збільшення розміру аліментів вказувала, що вона витрачає на утримання дитини в місяць 17700,00 гривень. Так, за її підрахунками, витрати на продукти харчування в місяць становлять 6500 грн:, що підтвердила фіскальними чеками ФОП ОСОБА_8 магазин « ІНФОРМАЦІЯ_5 » № від 24.12.2023, № від 30.12.2023, № від № від 03.01.2024, № від 08.01.2024, № від 08.01.2024 № від 19.01.2024, № від 20.01.2024, № від 22.01.2024 № від 23.01.2024 на загальну суму 3493,97 грн. Зазначила, що молочні продукти, м`ясні вироби та овочі купує на місцевому ринку в смт. Мельниця-Подільська Чортківського району на загальну суму 3000 грн. Витрати на одяг, за її підрахунками, в місяць становлять 8000 грн, що підтверджується фіскальними чеками ФОП ОСОБА_9 № від 21.11.2023, № від 27.11.2023, № від 05.12.2023, № від 05.12.2023, № від 11.12.2023, № від 19.12.2023, № від 29.12.2023, № від 29.12,2023 на загальну суму 6597 грн., особисту білизну та взуття вона купує на місцевому ринку смт. Мельниця-Подільська Чортківського району на загальну суму 1500 грн.

У довідці від 15.01.2024 № 1, виданій директором Теребовлянського навчально- реабілітаційного центру Марією Кацан, зазначено, що ОСОБА_4 знаходиться не на повному державному забезпеченні (проживання, харчування, навчання).

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частки від його заробітку. Як на підставу своїх заперечень проти позову вказав, що щодо стану його здоров`я, то 01.03.2024 під час виконання бойового завдання в районі с. Роботине Запорізької області він отримав поранення та до 29.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні. Згідно огляду невропатолога №3417 від 29.03.2024 йому рекомендоване амбулаторне лікування. Таким чином, стан його здоров`я зазнав певних змін у сторону погіршення, порівняно із датою постановлення судового рішення Борщівським районним судом Тернопільської області від 18.02.2019 по справі №594/1588/18. Він потребує певних витрат на придбання препаратів для подальшої реабілітації від отриманого поранення. Відповідач не заперечує проти сплати аліментів у більшому розмірі, проте вважає, що вказана позивачкою сума, що становить 1/4 частки від заробітку є необґрунтованою. Також посилається на те, що законом обов`язок матеріально утримувати дитину покладений на обох батьків. Позивачка не довела, що витрачає на дитину 17700 грн в місяць.

Відповідачем надано виписку із медичної картки стаціонарного хворого №1130 КНП «Міська лікарня №4»Запорізької міської ради, згідно якої він перебував на стаціонарному лікуванні з 15.03.2024 по 29.03.2024 з діагнозом: «Акубаротравматичне ураження вух без порушення цілісності барабанної перетинки, надалі рекомендовано фізіотерапевтичні процедури».

Однак, відповідач не надав суду будь-яких доказів свого матеріального стану, інформації про доходи як платника аліментів, не надав доказів на підтвердження витрат на придбання препаратів для подальшої реабілітації від отриманого поранення.

У зв`язку з наведеним вище, враховуючи матеріальне становище дитини та платника аліментів, яке змінилося від часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на її утримання, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та змінити визначений рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2019 року в цивільній справі №594/1588/18 спосіб присудження аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно на розмір у частці від заробітку (доходу) батька дитини, яку слід визначити в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини буде відповідати вимогам закону та захистить права дитини, а також не буде обтяжливим та надмірним тягарем для платника аліментів.

З огляду на те, що згідно ЗУ Про судовий збір позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Змінити визначений рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2019 року в цивільній справі №594/1588/18 спосіб присудження аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно на розмір у частці від заробітку (доходу) батька дитини та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с.Вільховець Чортківського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, однак, не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 23 квітня 2024 року.

Суддя