Справа № 295/776/24
Провадження № 2/293/263/2024
УХВАЛА

21 березня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 )

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини з матері,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини з матері, за змістом якої просить:

позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000,00 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття;

визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишивши доньку на подальше виховання та утримання при батькові.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 23.01.2024 постановлено передати справу за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 19.02.2024 постановлено передати справу за підсудністю до Черняхівського районного суду Житомирської області.

19.03.2024 вказана справа надійшла до Черняхівського районного суду Житомирської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 справу № 295/776/24 передано судді Лось Л.В.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 5, 6, 8, ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Втім, позовна заява не містить зазначення доказів щодо ухилення матері від виконання покладених на неї обов`язків.

Замість зазначення конкретних для даної справи обставин, зазначено лише загальні правові норми, в позовній заяві відсутнє викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позивач як на підставу для позбавлення батьківських прав матері вказує, що відповідач не приймає участі у житті дитини, не цікавиться її життям, не виявляє бажання спілкуватися з дочкою, не приймає участі в її вихованні, веде аморальний спосіб життя тощо, проте позивач не зазначає докази, що підтверджують вказані обставин та відповідно не додає до позовної заяви таких доказів.

Крім того, позивач не надав докази на підтвердження факту умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, тобто винної поведінки, у позові, окрім слів позивача та висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , за змістом якого зазначено, що малолітня дитина сторін переїхала на проживання до батька, відсутні також будь-які дані з приводу того, чи звертався позивач до відповідних уповноважених установ щодо неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та чи вживалися до відповідача відповідні заходи впливу (оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу) та реагування, що б могло вказати на винну поведінку відповідача.

Водночас, суд зазначає, що рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з батьком не є самостійною підставою для позбавлення одного з батьків батьківських прав, а є лише додатковим доказом при доведенні наявності інших підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Крім того згідно із ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Отже, відповідно до положень ст. 19 Сімейного Кодексу України, питання щодо позбавлення батьківських прав певної особи повинно обов`язково розглядатися в досудовому порядку органом опіки та піклування з оформленням та видачею про це письмового висновку, однак, в додатках до позовної заяви відсутній висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Позивачем не зазначено, чи взагалі розглядалось таке питання органом опіки та піклування із винесенням письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільності позбавлення батьківських прав. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з відповідачем та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

При зверненні з позовом до суду позивач ставить три вимоги, а саме: немайнового (позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини) та майнового (стягнення аліментів) характеру, проте в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначає ціни позову.

Окремо слід зазначити щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову, яка визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Частиною 3 ст. 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

В свою чергу ст.ст. 182-184 СК України визначено порядок визначення розміру аліментів як у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, так і у твердій грошовій сумі.

Крім того, при наявності рішення суду про стягнення аліментів законодавець визначив, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Водночас, законодавство не містить положень, якими б було врегульовано автоматичне припинення стягнення аліментів з того із батьків, з яким з часом почала проживати дитина.

За таких умов той із батьків, з яким почала проживати дитина, має звернутися до суду із позовною заявою про звільнення від сплати аліментів, що в свою чергу не позбавляє заявляти вимоги і про стягнення аліментів на утримання дитини.

Суд звертає увагу позивача, що з положень СК України та ЦПК України чітко слідує, що зміст позовних вимог та спосіб захисту порушених прав визначаються виключно позивачем. Суд не має право на власний розсуд визначати зміст позовних вимог.

Як убачається з позовної заяви, позивач вказані вище вимоги чинного законодавства не враховав, а відтак позовна заява в частині стягнення аліментів не відповідає приписам ст. 175 ЦПК України, оскільки не містить ціни позову, а також позивач у порушення норм ЦПК України та СК України не врахував наявність рішення суду про стягнення аліментів.

Крім того, позивач обираючи такий спосіб захисту як стягнення аліментів на утримання дитини, всупереч вимогам п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, не зазначає обставин, якими обґрунтовує такі вимоги та доказів на їх підтвердження.

Водночас, визначивши процесуальний статус ОСОБА_2 як відповідача, за позовними вимогами про визначення місця проживання дитини, позивач не зазначив та жодним чином не обґрунтував, якими саме діями чи бездіяльністю зазначеного відповідача порушуються, не визнаються чи оспорюються будь-які його права, як позивача та чи дійсно між колишнім подружжям існує спір про визначення місця проживання дитини.

Разом з тим, із змісту позову та доданого висновку органу опіки та піклування слідує, що місце проживання дитини визначено з батьком (позивачем).

В позові позивач також зазначає учасником справи третю особу, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: орган опіки та піклування Житомирської міської ради.

Однак, не зазначає на яких підставах її належить залучити до участі у справі та на які права та обов`язки останнього вплине чи може вплинути рішення суду у цій справі.

За приписами ч.ч. 4,5 ст.53 ЦПК України визначено, що у заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Серед іншого суд звертає увагу, що зазначаючи про участь у справі органу опіки та піклування, останній має бути представлений належною юридичною особою.

Також у зв`язку з цим суд зазначає, що зареєстрованим місцем проживання відповідача не є адреса вказана позивачем.

Відповідно до відповіді №4111 від 18.01.2024 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21.07.2023 зареєстроввана за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказані вище судом недоліки перешкоджають прийняттю заяви до судового розгляду, у зв`язку з чим її слід залишити без руху і надати заявнику строк для усунення недоліків.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).

За таких обставин, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовну заяву необхідно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на те, що позивач подав позов, який не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, суд уважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст.81, 83, 95, 175, 176, 177 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини з матері - залишити без руху.

2. Надати позивачу 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 21.03.2024

Cуддя Людмила ЛОСЬ