Справа №751/980/24
Провадження №2/751/731/24
27 березня 2024 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.
за участю секретаря Ригаль В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,яка втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом заявою до ОСОБА_2 , у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 травня 2023 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 22.01.2024 року №538 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час укладення договору купівлі-продажу квартири від 31 травня 2023 року продавець, ОСОБА_3 , та зареєстрована особа, ОСОБА_2 , у присутності приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Число С.М. завірили її, що до 01 січня 2024 року ОСОБА_2 , який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 зніметься з реєстрації. Вказане зобов`язання щодо самостійного зняття ОСОБА_2 з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 записано в абз. 3 пункту 1.5. договору купівлі-продажу квартири від 31 травня 2023 року.
Пояснює, що на час написання даного позову ОСОБА_2 взяте зобов`язання не виконав. Факт не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин підтверджується Актом про не проживання відповідача складеного 23 січня 2024 року Комунальним підприємством «Новозаводське» Чернігівської міської ради.
Позивач вказує, що реєстрація відповідача перешкоджає їй у здійсненні своїх прав, спокійного проживання в квартирі зі своєю сім`єю та може призвести до негативних наслідків, а саме у відповідача могли виникнути грошові зобов`язання, які ним не виконуються та прийнято рішення судом про їх стягнення в примусовому порядку, в зв`язку з чим службою по виконанню судових рішень може бути здійснено виїзд за місцем реєстрації відповідача та накладено арешт (або навіть реалізовано в разі відсутності документів) на майно, яке належить їй на праві власності. Більш того на даний час суттєво збільшились плати за житлово-комунальні послуги, а вона не в змозі оформити субсидію в зв`язку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою.
Такі дії відповідача порушують право власності позивача та суттєво перешкоджають їй реалізувати права, як власника квартири.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити; проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до Договору купівлі продажу квартири від 31.05.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Число С.М., зареєстрованого в реєстрі за №128 (а.с. 9-12, 13).
Відповідно до абз. 3 пункту 5.1. вказаного договору купівлі-продажу, на момент укладення цього договору у вищезазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зобов`язаний знятися з реєстрації в строк до 01.01.2024 року.
Згідно копії довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №538, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради 22.01.2024 року, до складу зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2 , входить 1 особа, а саме відповідач ОСОБА_2 (а.с.14).
З Акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 23.01.2024 року, складеного мешканцями квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , в присутності майстра відділу з обслуговування житлового фонду КП «Новозаводське», вбачається, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з початку 2023 року по теперішній час (а.с. 15).
За приписами ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Відповідно до положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно доЗакону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно зі статтю 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з частиною 1 статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, враховуючи, що позивач є власником спірного житлового приміщення, а відповідач не є членом її сім`ї та не проживає у даному житловому приміщенні, тому відповідач втратив право користування вищезгаданим житловим приміщенням.
Суд вважає, що реєстрація відповідача у згаданому нерухомому майні порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд -
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко