Справа № 373/361/24
Номер провадження 2/373/402/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 березня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Хасанової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Шинкаренко А.О.,

розглянув в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Кожуховський О. звернувся до суду з позовом та просить стягнути з ДСП «Північна Пуща» на користь позивача ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 93363,57 гривень, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.12.2023 до дня постановлення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_1 з 06.06.2019 працював на посаді тракториста-машиніста у Державному спеціалізованому підприємстві «Північна Пуща». 06.12.2023 позивача було звільнено з роботи згідно з п.1 ст.40 КЗпП.

За період роботи відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата ОСОБА_1 в розмірі 93363,57 гривень. Жодних обставин, які б виключали вину відповідача у невиплаті позивачу нарахованої заробітної плати не існує.

В зв`язку з тим, що відповідачем не надано розрахунок середньомісячного заробітку позивача, його розраховано на підставі відомостей із довідки за формою ОК-7 згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати.

Ухвалою суду від 19.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження в судове засідання на 15.03.2024 о 14:00.

В судове засідання позивач та представник позивача адвокат Кожуховський О.В. не з`явилися, 14.03.2024 представник позивача подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Про місце і час слухання справи повідомлений належним чином. Правом на подачу відзиву не скористався.

З урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що наказом № 113-ОС від 05.06.2019 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду тракториста-машиніста 5 р. Корогодського лісництва Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща».

Згідно з наказом № 519-ОС-502508 від 28.11.2023 ОСОБА_1 був звільнений з вказаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з 06.12.2023.

Відповідач при звільненні не здійснив повний розрахунок по виплаті заробітної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі, яка станом на 31.12.2023 становить 93363 гривні 57 копійок, що вбачається з довідки ДСП «Північна Пуща», виданої 25.01.2024 за №17.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За приписами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що ДСП «Північна Пуща» має перед позивачем заборгованість із заробітної плати, що відповідно до довідки ДСП «Північна Пуща», виданої 25.01.2024 за №17, станом на 31.12.2023 становить 93363 гривні 57 копійок.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 93363 гривні 57 копійок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Станом на день звернення позивача до суду із позовом, ДСП «Північна Пуща» свої зобов`язання не виконало.

Зважаючи на те, що ДСП «Північна Пуща» при звільненні ОСОБА_1 не у повному обсязі виплатило йому заробітну плату, останній має право на компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07 грудня 2023 року і до дня ухвалення судового рішення.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Середній заробіток для виплати працівникові компенсації за час затримки розрахунку при звільненні визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану. Для працівників з відрядною оплатою праці в разі відсутності оперативних даних для розрахунку заробітку за останній місяць розрахункового періоду він може замінюватися іншим місяцем, що безпосередньо передує розрахунковому періоду. Пунктом 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

При цьому згідно з п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка відповідно до п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Останніми двома місяцями, за які позивач отримував заробітну плату є серпень та вересень 2023 року; заробітна плата за ці два місяці складала 13981 грн та 18958,50 грн відповідно. Отже, середньомісячний заробіток ОСОБА_1 складає: (13981 + 18958,50) : 2 = 16469,75 грн.

Вказаний розрахунок, наведений позивачем в позовній заяві відповідачем жодним чином не спростовано.

Оскільки позивач працював вахтовим методом з 20-го числа місяця до 5-го числа наступного місяця по 10 робочих годин щодня, кількість робочих днів, відповідно до Інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, за період серпень-вересень 2023 року становить 31.

Отже, середньоденний заробіток позивача становить 531,28 грн (16464,75 : 31).

За таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 41971,12 грн. (79 робочі дні з 07.12.2023 (наступний день після звільнення) по 22.03.2024 (день винесення судового рішення) х 531,28 грн. (середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 )

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця, на що у даному випадку посилається відповідач, не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Враховуючи, що відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості по заробітної плати у строки, встановлені частиною 1 ст. 116 КЗпП України, не виплатив всі суми, що належали позивачу від товариства при звільненні, не виплатив ці суми і на час розгляду справи судом, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 93363,57 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 07.12.2023 по 22.03.2024 у розмірі 41971,12 грн.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 47, 115-117 КЗпП України, статтями 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 93363 (дев`яносто три тисячі триста шістдесят три) гривні 57 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.12.2023 по 22.03.2024 у розмірі 41971 (сорок одна тисяча дев`ятсот сімдесят одна) гривня 16 коп.

Стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» на користь держави 3028,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Державне спеціалізоване підприємство «Північна пуща» місцезнаходження: вул. Леніна, 148, м.Чорнобиль, Іванківський район, Київська область, 07270; .

Суддя В.В.Хасанова