Справа № 2-4368/11
Провадження № 2/947/126/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стягнення зі спадкоємців заборгованості спадкодавця -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 17 травня 2011 року звернулась ОСОБА_1 із позовом про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_2 борг спадкодавця ОСОБА_7 за договором позики в сумі 744 129 грн., а також судові витрати.

Заочним рішенням від 08.02.2013 року позовні вимоги були задоволені та стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг спадкодавця ОСОБА_7 за договором позики від 25.12.2008 року в сумі 744 129 грн., а також судові витрати.

Судом, ухвалою від 30.09.2021 року, заяву відповідача ОСОБА_8 було задоволено та скасовано заочне рішення від 08.02.2013 року із призначенням справи до розгляду у загальному провадженні.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог від 04.07.2022 року ( т.5 а/с 97) позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики спадкодавця ОСОБА_7 у межах спадкового майна у розмірі 50 000 доларів США ; стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики спадкодавця ОСОБА_7 у межах спадкового майна у розмірі 25 000 доларів США; стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за договором позики спадкодавця ОСОБА_7 у межах спадкового майна у розмірі 25 000 доларів США , а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Згідно заперечень поданих 26.09.2012 представником ОСОБА_3 ( т.1 а/с 187 ) відповідачка не визнає позовні вимоги та наполягає на тому що розписка написана не її чоловіком, строк виконання зобов`язання зазначений у розписці сплив ще при житті ОСОБА_7 але позову до нього не подавалось, що підтверджує наявність сумнівів у тому що ним були отримані вказані у розписці гроші.

За змістом відзиву поданого 11.05.2023 року представником ОСОБА_4 (т.4 а/с 117 ) відповідачка позовні вимоги від 04.07.2022 року не визнає та вважає що визначені у позові відповідачу не є належними відповідачами так як не отримали у власність спадкового майна після смерті ОСОБА_7 . а крім того не доведено наявність у позивача оригіналу розписки та підтвердження того, що вказана розписка написана саме ОСОБА_7 .

Як встановлено судом ОСОБА_7 , , прийняв суму в еквіваленті 800000 грн. або 100000 доларів США від ОСОБА_1 . Строк повернення - до 25.12.2009 року, про що суду надано розписку ОСОБА_7 , складену в присутності свідка ОСОБА_9 /а.с.5/.

Даний факт також підтвердив допитаний в судовому засіданні 01.11.2012 року свідок ОСОБА_9 , а також підтверджується оригіналом розписки, оглянутої судом 09.06.2022 року.

Крім того, ухвалою суду від 01.07.2022 року була призначена судово-почеркознавча експертиза та згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ( ОНДІСЕ) ( т.4 а/с 134) рукописний текст розписки від 25.12.2008 року та підпис від імені ОСОБА_7 розміщений нижче рукописного тексту розписки, виконані саме ОСОБА_7 .

Згідно з свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим Першим Малиновським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції 26.11.2010 року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №2457.

ОСОБА_7 на підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 26 жовтня 2001 року, зареєстрованого під реєстровим № 4-1930 належало на праві приватної власності земельна ділянка площею 597 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 та на підставі Договору дарування житлового будинку, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 26 жовтня 2001 року, зареєстрованого під реєстровим № 4-1927 - житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 2/5 (дві/п`ятих) частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування частини житлового будинку, посвідченого Трелюю одеською державною нотаріальною конторою 19 лютого 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-356.

Крім того, ОСОБА_7 подарував ОСОБА_6 1/10 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 06.12.2016 року №479801.72.16. (т.4 а/с 103).

З огляду на витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно №30047196, який наявний в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності належало 14 частка житлового будинку. Решта ідеальних часток зареєстрована за ОСОБА_3 - 2/5, ОСОБА_6 - 1/10 (т.4 а/с 104).

Судом було досліджено спадкову справу №327/2011 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , з якої вбачається, що до Третьої одеської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_3 від імені малолітнього ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини, а також від свого імені з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 . Крім того, з заявою про прийняття спадщини звернулась також і мати спадкодавця - ОСОБА_5 ( т.1 а/с 27).

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із виконанням зобов`язання за договором позики та стягнення заборгованості спадкодавця зі спадкоємців врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 4. ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, проте, по-перше, за формою наведене звернення банку має бути саме певною вимогою майнового характеру, а, по-друге, така вимога має бути висунута до конкретних перелічених суб`єктів - спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до частини першої статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

У даному випадку судом вважається доведеним стороною позивача належними та допустимими доказами факт укладення між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 договору позики , згідно якою останній отримав у борг 100 000 доларів США , та своїх зобов`язань по поверненню грошей не виконав, тому зобов`язання , незважаючи на смерть позичальника, не сплинули а у відповідності до вимог законодавства повинні бути виконані спадкоємцями померлого боржника у межах вартості спадкового майна.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_7 є ОСОБА_2 , який як неповнолітні син померлого повинен був отримати частину спадщини а також ще частину яку повинна була отримати дружина померлого ОСОБА_5 та яка відмовилась від своєї частину саме на користь сина ОСОБА_2 .

Також спадкоємцем першої черги за законом є ОСОБА_11 , яка є донькою померлого, та враховуючи що на момент смерті спадкодавця вона також була неповнолітньою та відсутня заява про її відмову від спадщина, вона вважається такою що прийняла спадщину у розмірі частини.

Крім того мати померлого - ОСОБА_5 , яка подала заяву про прийняття спадщини, вона вважається спадкоємцем частини від спадщини.

Спадковою масою , яка залишилась після смерті ОСОБА_7 є 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 земельної ділянки площею 597 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 , яки належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини ( смерті ).

У відповідності до звіту , проведеному у 2012 році ТОВ «Евроконсалт» вартість всього домоволодіння на дату оцінки 14.02.2012 року складає суму еквівалентну 279 478 доларів США а вартість всієї земельної ділянки складає суму еквівалентну 123 851 доларів США.

Вказана оцінка приймається судом як належний доказ вартості спадкової маси на момент відкриття спадщини, враховуючи що вказані оцінка є найбільш наближеною за часом до моменту відкриття спадщини а крім того не спростована іншими доказами .

Враховуючи , що до спадщини входить частина домоволодіння та частина земельної ділянки судом встановлюється що вартість спадкової маси після смерті ОСОБА_7 , є 139 739 + 61 925,50 = 201 664,50 доларів США, тобто заборгованість спадкодавця, яка повинна бути погашена спадкоємцями, значно менша ніж отримане спадкоємцями майно.

При розрахунку заборгованості суд застосовує усталену практику Верховного Суду, який у своїх постановах неодноразово зазначав що при укладенні договору позики сторони мають право визначити валюту зобов`язання, і сама та валюта яка отримана позичальником і повинна бути повернута позикодавцю у рахунок виконання зобов`язань.

Такий правовий висновок про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01,2019 року по справі № 373/2054/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/І4-Д та постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі Ш27/26К30/16-Ц.

Верховний Суд визначив, що Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони, можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором, або законом чи іншим нормативно-правовим актом..

Заборони на виконання грошового зобов`язання у вигляді іноземної валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Враховуючи встановлені судом обставини та проаналізувавши надані сторонами докази суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню а стягненню на користь позивача, як кредитора, із спадкоємців позичальника підлягає сума боргу виходячи з розміру успадкованої ними частки у спадщині, а саме із ОСОБА_2 в розмірі 2/4 частки, що становить 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США, із ОСОБА_12 в розмірі 1/4 частки, що становить 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, із ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки, що становить 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) стягнення з спадкоємців заборгованості спадкодавця ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальному розмірі 100 000 доларів США.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) та його матері ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 50 000 ( п`ятдесят тисяч ) доларів США 00 центів.

Стягнути з ОСОБА_5 ( РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 25 000 ( двадцять п`ять тисяч ) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 25 000 ( двадцять п`ять тисяч ) доларів США.

Розподіл судових витрат розглянути окремо , шляхом винесення додаткового рішення у відповідності до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, у випадку надходження відповідних заяв та надання доказів.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 25.03.2024.

Суддя Луняченко В. О.