Справа № 127/3181/24
Провадження № 2/127/390/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.03.2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Бойчук Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, який мотивував тим, що 12.10.2021 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого позикодавець передав позичальнику грошову суму у гривнях, що еквівалентно 4 000 дол. США, строком до 12.10.2022 року без нарахування процентів за користування позикою, а позичальник зобов`язався повернути вищезазначену суму грошових коштів на умовах, які визначені цим договором.

Договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Проценко А.О.

Пунктом 1 договору передбачено, що позика має бути повернута на туж суму грошових коштів, яка на день повернення має бути еквівалентною 4 000 дол. США за офіційним курсом Національного банку України без нарахування процентів.

Відповідно до п.2 договору позики, своїм підписом позичальник підтверджує факт отримання ним усієї вказаної у договорі грошових суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання (передачі грошей).

Згідно п.3 договору позики позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві позику згідно умов цього договору у строк до 12.10.2022 року. При цьому повернення грошей, за згодою сторін, повинно бути здійснене однією сумою, або частинами, яка повинна бути передана позикодавцеві не пізніше зазначеної дати в договорі, тобто до 12.10.2022 року.

Згідно п. 3д. вказаного договору, факт одержання повернутої позики підтверджується власноручною розпискою позикодавця складеною у письмовій формі або за заявою про повне повернення боргу від позикодавця (справжність підпису на якій має бути засвідчена нотаріально).

Позивач зазначає, що таким чином сторони, уклавши договір позики погодили умови, порядок виконання зобов`язання, строки позики та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 12.10.2021 року.

Проте позичальник свої зобов`язання належним чином за вказаним договором не виконав, погасив лише частину боргу, станом на 15.01.2024 року погашено заборгованість в сумі 1 300 дол. США, залишок боргу складає 2700 дол. США, тому дана сума підлягає стягненню з відповідача, що й стало підставою до звернення позивачем до суду із даним позовом, в якому окрім іншого, позивач просить стягнути на його користь із відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору та з оплати за надання правничої допомоги.

Ухвалою суду від 15.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Щуренка А.О. до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Заявлені позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Окрім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційнову веб-порталі судової влади та судовими повістками.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ЄСПЛ у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 12.10.2021 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Проценко А.О., згідно якого позикодавець передав позичальнику грошову суму у гривнях, що еквівалентно 4 000 дол. США, строком до 12.10.2022 року без нарахування процентів за користування позикою.

Пунктом 1 договору передбачено, що позика має бути повернута на туж суму грошових коштів, яка на день повернення має бути еквівалентною 4 000 дол. США за офіційним курсом Національного банку України без нарахування процентів.

Відповідно до п.2 договору позики, своїм підписом позичальник підтверджує факт отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання (передачі грошей).

Пунктом третім договору позики передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику згідно умов цього договору у строк до 12.10.2022 року. При цьому повернення грошей, за згодою сторін, повинно бути здійснене однією сумою, або частинами, яка повинна бути передана позикодавцеві не пізніше зазначеної дати в договорі, тобто до 12.10.2022 року.

Згідно п. 3д. вказаного договору факт одержання повернутої позики підтверджується власноручною розпискою позикодавця складеною у письмовій формі або за заявою про повне повернення боргу від позикодавця (справжність підпису на якій має бути засвідчена нотаріально).

Свої зобов`язання по поверненню позики відповідач перед позивачем не виконав, про що свідчить наявність у позивача боргового документа.(а.с. 8-9).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

У відповідності до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором.

Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України.

Відповідно до договору позики від 12.10.2021 року, позичальник зобов`язується повернути позику готівкою в строк до 12.10.2022 року.

Позивачем в позовні заяві зазначено, що відповідач погасив лише частину боргу, станом на 15.01.2024 року в сумі 1 300 дол. США, залишок боргу складає 2 700 дол. США

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, визначеного договором позики б/н від 12.10.2021 року.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу, підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених вимог в частині відшкодування понесених судових витрат, то суд зазначає наступне.

Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У зв`язку із наведеним з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 8 000 грн., понесення яких підтверджується копією договору № 05/24 про надання правничої допомоги від 03.01.2024 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 03.01.2024 року, описом виконаних робіт, які долучені до матеріалів справи.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133,137, 141, 247, 89, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 612, 625, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 12.10.2021 року у розмірі 2 700 (дві тисячі сімсот) доларів США 00 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211,20 грн. понесених ним судових витрат при оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 гривень.

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 28.03.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: