справа № 166/1266/23
провадження № 2/166/5/24
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2024 року смт Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Cвистун О.М.,

з участю секретаря Заєць Н.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики,

установив:

Представник позивача адвокат Костюк Т.П. звернулася в суд із даним позовом, який мотивує тим, що відповідно до договору позики № 01-0308 від 03.08.2021 (далі договір) ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 17851 дол. США у тимчасове користування на умовах повернення на строк із 03 серпня 2021 року до 29 березня 2022 року включно.

ОСОБА_3 надав позику відповідачці шляхом передачі готівкових коштів у день укладення договору, що підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачкою. За умовами договору позичальник зобов`язаний був повертати суму позики позивачу відповідно до графіка, а саме до 29 серпня 2021 року 500 дол. США; до 29 вересня 2021 року 500 дол. США; до 29 жовтня 2021 року 3000 дол. США; до 29 листопада 2021 року 3000 дол. США; до 29 грудня 2021 року 3000 дол. США; до 29 січня 2022 року 3000 дол. США; до 28 лютого 2022 року 3000 дол. США; до 29 березня 2022 року 1851 дол. США.

Оригінал розписки від 03.08.2021 знаходиться у позивача. Зазначеною розпискою відповідачка підтвердила факт отримання коштів, які зобов`язувалася повернути в строки, визначені графіком. Однак станом на 29 серпня 2023 року відповідачка зобов`язання за договором позики не виконала, кошти не повернула, допустивши утворення заборгованості в розмірі 17851 дол. США.

За умовами договору сторони дійшли згоди, що при нарахуванні пені не застосовуються положення ч. 6 ст. 232 ГК України та ч. 2 ст. 258 ЦК України, а пеня нараховуються за весь строк прострочення заборгованості до повного її погашення. Крім цього, згідно з договором у випадку, якщо прострочення платежу перевищує 10 календарних днів, позичальник сплачує позикодавцю 50 процентів річних, починаючи з 11-го дня прострочення. Відповідачка, не виконавши зобов`язання за договором, зобов`язана сплатити пеню в розмірі 345717 грн 69 коп. та 50% річних від простроченої суми у розмірі 14536 дол. США 70 центів.

Просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором в розмірі 17851 дол. США, 14536 дол. США 70 центів відсотків річних від простроченої суми та 345717 грн 69 коп пені за прострочення виконання зобов`язання, а також судовий збір.

Ухвалою від 12.09.2023 справу прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 жовтня 2023 року.

Представник відповідачки 09 жовтня 2024 року скерував на адресу суду відзив, в якому підтвердив, що дійсно 03 серпня 2021 року між позивачем та відповідачкою укладено договір позики. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника 03 серпня 2021 року між сторонами укладено договір застави, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якушевою Є.А. Предметом застави за цим договором виступало рухоме майно відповідачки, а саме транспортний засіб "Toyota Camry", номер шасі НОМЕР_1 , 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який був оцінений сторонами на суму 500000 грн. У зв`язку із повним виконанням відповідачкою зобов`язання за договором позики, позивач склав заяву про припинення зобов`язання від 26.01.2022, на підставі якої в Державний реєстр обтяжень рухомого майна було внесено запис про припинення обтяження заставленого майна. Таким чином, уважає, що зобов`язання відповідачки перед позивачем за договором позики виконані в повному обсязі, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними. Крім того, зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання задоволенню не підлягають із урахуванням положень п. 15, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, запроваджених на час дії в Україні карантину та воєнного стану.

Суд ухвалою від 12.10.2023 закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті.

Ухвалою від 03.11.2023 суд продовжив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позов до 10 листопада 2023 року.

Представник позивача 09 листопада 2023 року скерувала на адресу суду відповідь на відзив, в якому указала, що відповідачка жодного платежу за договором позики згідно із установленим графіком не внесла. Сторони домовилися, що предмет застави буде реалізовано, а кошти від реалізації відповідачка передасть позивачу на погашення боргу за договором позики. Відтак з метою реалізації предмета застави та погашення заборгованості відповідачки перед позивачем, останній подав повідомлення 26 січня 2022 року до нотаріуса про припинення обтяження на предмет застави. Підтвердженням того, що зобов`язання за договором позики відповідачкою не виконано є наявність у позивача оригіналу розписки про отримання коштів; відсутність у відповідачки будь-якого доказу про сплату коштів позивачу в рахунок заборгованості; відсутність доказів того, що кошти від реалізації заставного майна спрямовані позивачу на погашення основного зобов`язання за договором або ж доказів передачі заставного майна у власність позивачу. Водночас, маючи невиконані зобов`язання перед позивачем, відповідачка володіла та користувалася транспортним засобом на свій розсуд та в подальшому перереєструвала його на інших осіб. Уважає, що договір позики не припинений, оскільки зобов`язання за договором не виконане відповідачкою. Указала, що пеня за договором нарахована, прострочене зобов`язання виникло у відповідачки у період з 30.08.2021 до 30.03.2022, тобто, за виключенням березня 2022 року, до запровадження воєнного стану. Нарахування 3% річних уважає правомірним, оскільки воно не є штрафною санкцією, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення щодо їх сплати.

Представник відповідача 17 листопада 2023 року надав заперечення, у якому зазначив, що 26 січня 2022 року відповідачка достроково погасила у повному обсязі заборгованість за договором. У зв`язку з цим позивач у той же день склав повідомлення про припинення зобов`язання, яке було зареєстроване нотаріусом для припинення обтяження за договором застави. Жодних домовленостей про реалізацію авто після зняття обтяження не могло існувати, оскільки зобов`язання за договором позики було виконано шляхом повернення грошових коштів. Уважає, що позивач, залишивши у себе оригінал розписки, намагається повторно отримати суму боргу від відповідачки. Враховуючи внесення до реєстру обтяжень інформації про припинення зобов`язання за договором позики, відповідачка не просила у позивача видати їй додатково окрему довідку про погашення боргу, оскільки розраховувала на доброчесність позивача та була впевнена у тому, що оскільки забезпечення зобов`язання за договором буде припинено у нотаріуса, відповідно, виконання нею свого зобов`язання є зафіксованим належним чином та прийнятим позивачем. Доводи позивача про існування домовленості про реалізацію заставного майна відповідачем і передачу позивачу коштів від його реалізації спростовується тим, що 26 січня 2022 року між ТОВ "ФК "Аміда" в особі директора ОСОБА_3 з однієї сторони та відповідачкою з іншої сторони було укладено договір застави цього ж транспортного засобу автомобіля мари "Toyota" моделі "Camry", номер шасі НОМЕР_1 , 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . Позивач був обізнаний щодо тотожності об`єкта застави за двома договорами. Вищенаведене свідчить про те, що відповідачка повністю виконала зобов`язання за договором від 03.08.2021, а твердження позивача про те, що сторони домовлялися про продаж автомобіля, є безпідставними.

Ухвалою від 24.11.2023 поновлено представнику відповідача строк звернення до суду із клопотанням про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якушевої Є.А. оригінал повідомлення про припинення зобов`язання за укладеним 03 серпня 2021 року договором застави, яке видано 26 січня 2022 року ОСОБА_3 , у зв`язку із невиконанням вимоги суду ухвалою від 18.12.2023 повторно витребувано вказані докази, а ухвалою від 10.01.2024 витребувано ці докази у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр О.С.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив. Пояснила, що оскільки оригінал розписки ОСОБА_4 про отримання нею коштів у позику знаходиться у позивача, відповідачка будь-яких доказів на підтвердження погашення позики не надала, тому існують підстави для стягнення із відповідачки боргу за договором. Указала, що ОСОБА_3 26 січня 2022 року подав нотаріусу повідомлення про припинення зобов`язання за договором застави, а не договором позики, з метою продажу автомобіля відповідачкою й повернення остнньою йому коштів, однак угоди купівлі-продажу транспортного засобу не ОСОБА_4 із покупцем не уклали, кошти не повернула. Просить позов задовольнити.

Позивач, явку якого суд визнав обов`язковою, позов підтримав, пояснив, що відповідачка будь-яких коштів на погашення боргу за договором позики від 03.08.21 не передавала. Він 26 січня 2022 року до нотаріуса подав повідомлення про припинення зобов`язання за договором застави, а не договором позики, як це помилково тлумачить представник відповідачки. Таку дію він учинив для того, аби реалізувати автомобіль покупцю, який виявив намір його придбати, однак не міг цього зробити через заборону реалізації транспортного засобу внаслідок його застави. Проте покупець різко зменшив ціну договору, тому угода не відбулася. Повторно договір застави автомобіля за договором позики із відповідачкою не уклав, уклавши 26 січня 2022 року договір застави цього ж автомобіля задля забезпечення виконання укладеного цього ж дня на прохання відповідачки очолюваним ним товариством із ОСОБА_4 іншого договору про надання коштів у позику у гривневому еквіваленті. Такі дії пояснив довірливими відносинами із відповідачкою. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Визнав, що дійсно відповідачка надала розписку про отримання коштів за укладеним із позивачем договором позики, оригінал якої знаходиться у ОСОБА_3 . Указав, що борг спочатку був погашений частинами шляхом перерахування ОСОБА_4 коштів через АТ КБ «Приватбанк» на ім`я позивача, згодом перед складанням позивачем повідомлення про припинення зобов`язання та зняття обмеження у вигляді застави автомобіля борг ОСОБА_4 повернула повністю готівкою за рахунок коштів, отриманих від продажу напередодні іншого автомобіля.

Суд не прийняв до розгляду надані представником відповідача копію договору купівлі-продажу від 25.01.2022, отримані за умовами якого кошти, за твердженням останнього, ОСОБА_4 використала для погашення позики перед позивачем, а також копії квитанцій АТ КБ «Приватбанк» про внесення ОСОБА_4 коштів на ім`я ОСОБА_3 , зважаючи на неповідомлення суду поважних причин пропуску передбаченого ст.83 ЦПК України строку для їх подання.

Суд, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду й такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Суд установив, сторони визнали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 03 серпня 2021 року уклали нотаріально засвідчений договір позики №01-0308 (а.с.10-13), за умовами якого позикодавець ( ОСОБА_5 ) зобов`язується надати позичальнику ( ОСОБА_4 ) грошові кошти у тимчасове користування в розмірі 17851 долар США на строк із 03 серпня 2021 року до 29 березня 2022 року включно. ОСОБА_4 узяла на себе зобов`язання повернути суму позики ОСОБА_3 щомісячно рівними частинами згідно із передбаченим договором графіком.

Про факт отримання грошових коштів за цим договором із зобов`язанням повернути позику відповідно до визначеного у ньому графіка свідчить копія розписки (а.с14), наданої відповідачкою 03 серпня 2021 року. За правилами ч.1 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню з огляду на їх визнання представником відповідача, тому доводи представника ОСОБА_4 про ненадання позивачем оригіналу розписки про отримання коштів за договором є безпідставними.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором позики сторони 03 серпня 2021 року уклали нотаріально засвідчений договір застави (а.с.67-72), предметом якого став належний на праві власності ОСОБА_4 транспортний засіб "Toyota Camry", номер шасі НОМЕР_1 , 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідне обтяження на підставі вказаного договору було зареєстровано нотаріусом Якушевою Є.А. 03 серпня 2021 року із забороною відчуження предмета застави та фіксацією п`ятирічного терміну дії обтяження.

Заставу цього автомобіля було припинено на підставі повідомлення про припинення зобов`язання (а.с.229) та заяви про реєстрацію змін обтяження рухомого майна (а.с.230), які подав ОСОБА_3 26 січня 2022 року нотаріусу Скляр О.С.

Відповідно до ст. ст. 1, 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Сутність нотаріальної діяльності полягає в посвідченні та підтвердженні певних прав і фактів, у юридичному закріпленні цивільних прав із метою запобігання можливим порушенням або є засобом захисту вже порушених прав. Нотаріус, незалежно від того, чи є він державним, чи приватним, вчиняє нотаріальні дії від імені держави, яка надала йому повноваження їх вчиняти. Водночас нотаріус несе особисту відповідальність за вчинення нотаріальних дій.

Отже, установлено, що нотаріус Скляр О.С., діючи від імені держави, зареєструвала припинення обтяження у вигляді застави автомобіля на підставі повідомлення ОСОБА_3 від 26.01.2022 про припинення зобов`язання.

При цьому, сторони поняття «припинення зобов`язання» у даному повідомленні розуміють по-різному: позивач як припинення зобов`язання у виді застави, відповідач припинення зобов`язання у виді позики.

За правилами статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, установлених законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється:

-з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання;

-в разі загибелі заставленого майна;

-в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно;

-в разі примусового продажу заставленого майна;

-при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;

-в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Шляхом аналізу п.5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 вбачається, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення (стосовно правовідносин у даній справі) : -кредитора про погашення позики; -про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); -за рішенням суду; -в інших випадках, передбачених законом.

У силу п.3.2 договору застави, укладеного між сторонами 03.08.21, право застави припиняється виконанням Заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань за договором позики, а також в інших випадках, передбачених законами України, зокрема:

-з припиненням договору позики;

-в разі загибелі предмета застави;

-в разі набуття заставодержателем права власності на предмет застави;

-в разі примусового продажу предмета застави;

-при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;

-в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Представник позивача на неодноразові запитання іншого учасника та суду не назвала передбаченої законом чи договором підстави припинення застави. Так, автомобіль як предмет застави не загинув і не був реалізований (ні добровільно, ні в примусовому порядку), право власності на нього до ОСОБА_3 не перейшло, 5-річний термін дії обтяження не закінчився, судових рішень про припинення застави сторони не надали.

Відомостей про припинення договору застави, зокрема за згодою сторін чи за рішенням суду, надані учасниками докази не містять. Відсутні підстави оцінювати повідомлення ОСОБА_3 про припинення зобов`язання як припинення застави внаслідок односторонньої відмови від договору застави, зважаючи на норми ч.3 ст.651 ЦК України, оскільки право на таку відмову не встановлено ні укладеним між сторонами договором застави від 03.08.2021, ні жодною нормою закону.

Таким чином, суд погоджується із доводами представника відповідача, що у повідомленні ОСОБА_3 від 26.02.22 йдеться саме про припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, тобто зобов`язання за договором позики.

Доводи позивача і його представника про припинення обтяження на автомобіль з метою його продажу, враховуючи подальшу відмову покупця від придбання транспортного засобу, є нелогічними, оскільки договір купівлі-продажу майна предмета застави може бути укладений із згоди заставодержателя із припиненням обтяження в подальшому.

Більш того, із матеріалів справи установлено, що ОСОБА_4 , як позичальник, і Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аміда» (далі ФК «Аміда») в особі позивача у справі - директора ОСОБА_3 , як позикодавець, уклали 26 січня 2022 року договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №26/01/22-2, на суму кредиту 432000 грн. З метою забезпечення виконання за вказаним договором ці ж сторони 26 січня 2022 року уклали договір застави автомобіля "Toyota Camry", номер шасі НОМЕР_1 , 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , тобто того ж автомобіля, що був предметом застави за договором позики між сторонами в справі від 03.08.21. Представники сторін визнали, що кошти за договором між ФК «Аміда» та ОСОБА_4 від 26.01.2022 не надавалися. 18 травня 2023 року обтяження автомобіля у вигляді його застави було припинено, про що приватним нотаріусом Скляр О.С. вчинено відповідну реєстраційну дію на підставі повідомлення про виконання зобов`язання та припинення обтяження.

Із урахуванням установлених обставин суд дійшов висновку про те, що поведінка позивача свідчить про припинення зобов`язання за договором позики, відтак відсутність правових підстав для пред`явлення вимоги до відповідачки про повернення боргу.

Зберігання ОСОБА_3 оригіналу боргової розписки за договором позики від 03.08.21 з огляду на повідомлення ним нотаріуса про припинення основного зобов`язання, на думку суду, не є безумовною підставою для стягнення боргу із ОСОБА_4 .

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 202, 207, 593, 1042, 1047, 1049 ЦК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

представник відповідача: ОСОБА_2 , вул.Зайцева, 4, оф.18 м. Запоріжжя, РНОКПП НОМЕР_5 .

Дата складення повного рішення - 15 год 30 хв 29 березня 2024 року.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун