УХВАЛА:

21 березня 2024 року

м. Київ

справа № 501/2277/22

провадження № 61-18392ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу садівничого об`єднання громадян «ВЕТЕРАН» на постанову Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до садівничого об`єднання громадян «ВЕТЕРАН» про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до садівничого об`єднання громадян «ВЕТЕРАН» (далі - СОГ «ВЕТЕРАН») про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року скасовано.

Прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано наказ громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» № 6-К від 16 березня 2022 року про оголошення ОСОБА_1 догани незаконним.

Визнано наказ громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» №12-К від 05 серпня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача господарством громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» з 10 серпня 2022 року за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України незаконним.

Зобов`язано громадське об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» поновити ОСОБА_1 на посаду завідувача господарствомгГромадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран».

Стягнено з громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення, з 13 серпня 2022 року по час поновлення на роботі на посаду завідувача господарством громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран, тобто до 06 грудня 2023 року, в загальній сумі 167 618,72 грн, з відрахуванням із вказаної суми всіх обов`язкових податків і платежів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року заяву голови СОГ «Ветеран» Морозової А. С. про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року задоволено частково.

Роз`яснено голові СОГ «Ветеран» - Морозовій А. С. , що постановою Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 поновлено на попередній посаді, тобто на посаді заступника голови громадської організації «Садове об`єднання громадян «Ветеран» з господарської частини.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року заяву голови СОГ «Ветеран» Морозової Алли Степанівни про виправлення описки у тексті постанови Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року залишено без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 березня 2024 року заяву голови СОГ «Ветеран» - Морозової А. С. про виправлення описок у тексті ухвали Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року залишено без задоволення.

23 грудня 2023 року СОГ «ВЕТЕРАН»надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року та залишити в силі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху.

СОГ «ВЕТЕРАН» вимоги ухвали Верховного Суду від 29 січня 2024 року виконало.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

- справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

- справи про розірвання шлюбу.

Предметом позову в справі № 501/2277/22 є вимога немайнового характеру - про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку зі звільненням в загальній сумі 167 618,72 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 2 684,00 грн.

Ціна позову в частині вимоги майнового характеру становить 167 618,72 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн).

Щодо справи в частині вимоги немайнового характеру - про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, то вона не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Справа № 501/2277/22 є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою з урахуванням її властивостей, тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати справу № 501/2277/22 незначної складності.

У касаційній скарзі СОГ «ВЕТЕРАН» посилалося на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у справах про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути вагомим питанням правозастосовчої практики, мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значимістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Заявник не обґрунтував, у чому полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у контексті цієї справи, в якій СОГ «ВЕТЕРАН» брало участь.

Отже, підстав для висновку про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики немає.

Крім того, у касаційній скарзі заявник зазначив, що справа має значний суспільний інтерес та виняткове значення для заявника.

Зазначені посилання заявника є необґрунтованими та формальними, оскільки заявник не обґрунтував у чому саме полягає значний суспільний інтерес у цій справі. Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору стосується питання загальнодержавного значення, а саме визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга заявника не містить обґрунтованих доводів, які б свідчили про суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет цього спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільним інтерес або має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Також заявник вказав, що позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

Посилання на те, що заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи, є безпідставним, оскільки не дає підстав для висновку про те, що заявник відповідно до цього Кодексу позбавлений можливості спростувати такі обставини. Заявником не зазначено, в яких саме справах, що перебувають на розгляді в судах, відповідач позбавлений можливості спростувати обставини, в чому полягає така неможливість. Виключно вказівка на таке виключення у касаційній скарзі не може свідчити про наявність підстав для розгляду справи по суті судом касаційної інстанції, оскільки правове значення у разі відповідного обґрунтування права на касаційне оскарження має неможливість спростувати обставини, встановлені саме оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, що припускає звільнення від доказування.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішення у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою садівничого об`єднання громадян «ВЕТЕРАН» на постанову Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до садівничого об`єднання громадян «ВЕТЕРАН» про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська