Справа № 755/2593/23
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2024 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Негірьової О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Урбан Дмитро Дмитрович Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування заявленої скарги посилається на те, що 27.05.2019 Деснянським районним судом м.Києва ухвалено рішення про стягнення аліментів, починаючи з 16.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення видано виконавчий лист, який перебуває на виконання у Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). 18.01.2023 скаржник дізнався, що державним виконавцем було винесено постанову від 09.01.2023 про встановлення тимчасового обмеження управління керування транспортними засобами, з якою погодитися не можливо. Зазначає, що оскаржена постанова не відповідає нормам закону та порушує його права, а тому підлягає скасуванню.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання 27.03.2024 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, просив задовольнити.

Представник суб`єкту оскарження, державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) в судові засідання не з`являвся. Про час та місце розгляду представник ВДВС повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення, наявне в матеріалах справи.

Судом було визнано явку державного виконавця в судове засідання обов`язковою та зобов`язано подати до суду матеріали виконавчого провадження, однак Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва) було проігноровано виклик до суду, матеріали виконавчого провадження не направлені.

Отже суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити ухвалу, що відповідає ст. 451 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши скаржника та представника стягувача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом установлено, що 27.05.2019 рішенням Деснянського районного суду м. Києва, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2018 і до досягнення дитиною повноліттяю.

На виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2019 було видано виконавчий лист №754/6253/18 від 15.07.2019.

З матеріалі справи вбачаться, що на примусовому виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1, в якому прийнято рішення про винесення постанови від 09.01.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частино 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (ч. 1 ст. 13, п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним Кодексом України.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з п.1 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 посилався на те, що маючи хворобу яка не дозволяє офіційно працевлаштуватися та єдину можливість отримувати дохід завдяки керуванню транспортним засобом, а обмеження у праві такого керування позбавить його джерела доходу.

Водночас суд позбавлений можливості встановити правомірність дій державного виконавця під час винесення постанови від 09.01.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, саме на виконання ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем проігноровано Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15.12.2023, про зобов`язання надати суду виконавче провадження НОМЕР_1.

До того ж у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо нарахування ОСОБА_1 державним виконавцем заборгованості по сплаті аліментів, як при винесенні оскаржуваної постанови так і на час розгляду скарги в суді.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже право керування транспортними засобами забезпечить можливість здійснення ОСОБА_1 можливості отримання доходів, частину яких він зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_2 як аліменти на дитину.

Скасування постанови державного виконавця про обмеження боржника ОСОБА_1 у керуванні транспортними засобами не позбавляє державного виконавця на встановлення такого обмеження повторно, у разі невжиття боржником жодних заходів на погашення заборгованості, якщо така існує.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про те, що постанова старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Урбана Д.Д. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 247, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Урбан Дмитро Дмитрович Дніпровського районного ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 на дії державного виконавця - задовольнити.

Скасувати постанову від 09.01.2020 старшого державний виконавець Урбана Дмитра Дмитровича Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами, постановлену в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 27.03.2024.

Суддя В.В. Бабко