Справа № 740/5461/23
Провадження № 2/740/103/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 через представника - адвоката Гринь Л.В. звернулася до суду із позовом, визначивши відповідачем Ніжинську міську раду, а третьою особою - ОСОБА_3 , в якому просить визнати за нею право власності на 32/75 частки житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позов аргументує тим, що 16/25 часток будинку АДРЕСА_1 на праві особистої власності належали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Інші 9/25 частки будинку належать ОСОБА_3 і виділені за взаємною згодою співвласників будинку з 1992 року у відокремлене користування з автономним опаленням, освітленням та окремим входом.

Позивачка успадкувала 16/75 часток спірного будинку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_4 . Інші 16/75 часток житлового будинку, належні ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 16/75 часток, належні ОСОБА_5 , померлій у 1956 році, ніким успадковані не були.

Після смерті батька - ОСОБА_4 , тобто з 1986 року вона користується 16/25 часток будинку, утримує його, робить поточні ремонти, обробляє город та доглядає за садом. Оскільки належні їй 16/75 часток вказаного будинку з господарськими будівлями в натурі не виділені, то фактично вона відкрито упродовж цього часу володіє як успадкуваною і оформленою нею після батька 16/75 частки спірного будинку, так і 32/75 частки будинку, що належали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (по 16/75 частки). Добросовісно, безперервно та відкрито володіючи 32/75 частки зазначеного житлового будинку, яка не є виділеною, більше десяти років, вважає, що набула право власності на це майно за набувальною давністю.

Ухвалою судді 28.08.2023 справу прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду 10.11.2023 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Учасники справи у підготовче судове засідання не з`явились.

Представник позивачки - адвокат Гринь Л.В. подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі її та позивачки.

Представник відповідача Ніжинської міської ради Чернігівської області - Лях О.М., надіслала клопотання, в якому просила розглянути справу без участі представника Ніжинської міської ради та задовольнити позовні вимоги.

Відповідачкою ОСОБА_2 подано до суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги визнає повністю, та зазначає, що 01.12.1992 вона придбала 9/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Іншою часткою будинку з 1986 року відкрито, безперервно користується її мати - ОСОБА_1 , яка є позивачкою. Остання робила поточний ремонт частини будинку, відремонтувала дах та грубу, замінила паркан, обробляє город, доглядає за садом. У 2020 році ОСОБА_1 нотаріально оформила спадщину після померлого ОСОБА_4 і є власником 16/75 часток житлового будинку. Відповідачка ОСОБА_2 просить позов задовольнити, оскільки станом на день звернення до суду позивачка ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаними частками будинку більше 10 років.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня вжиття заходів охорони не заявить належному суду про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її (ст. 418, 429 ЦК УРСР 1922 року).

Згідно з ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК україни).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У матеріалах інвентаризаційної справи на спірний будинок наявний висновок Ніжинського МБТІ від 14.12.1989 про втрату правоустановлюючих документів, за яким спірний житловий будинок підлягає реєстрації на праві особистої власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 з подальшою видачею свідоцтва про право особистої власності на 16/25 частини домоволодіння.

Як вбачається з копій свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02.01.1990, технічного паспорта та довідки № 638 від 06.09.2019, виданих КП«Ніжинське МБТІ», станом на 31.12.2012 власниками будинку по АДРЕСА_1 вказано:

- 16/25 частки - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 02.01.1990 Ніжинською міською радою народних депутатів на підставі рішення № 344 від 19.12.1989);

- 9/25 частки - ОСОБА_2 (на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.12.1992 державним нотаріусом Ніжинської держаної нотаріальної контори р.номер 2-2822) (а.с. 26, 36 зворот, 38-40).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 34).

Спадщину після його смерті прийняла дочка - позивачка ОСОБА_1 , набувши право власності на належні спадкодавцю 16/75 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2021 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 9, 29).

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 рідні брат і сестра, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 та архівними довідками про їх народження (а.с. 31 зворот, 32 зворот, 34), з яких також вбачається, що датою народження ОСОБА_5 є ІНФОРМАЦІЯ_3 (за старим стилем).

Як зазначається у позові, ОСОБА_5 до 1951 року одружилась, виїхала з м. Ніжина та померла у 1956 році. Будь-якої іншої детальнішої інформації про вказану особу невідомо.

Згідно відповіді Ніжинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 17.11.2023, актовий запис про смерть ОСОБА_5 у відділі не виявлено. Перевірку проведено за період з 1956 року по теперішній час, у тому числі по поновленим актовим записам цивільного стану та за відомостями Реєстру (а.с.66).

Відповідно до листа Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 06.09.2023, надати інформацію про заведення спадкової справи до майна ОСОБА_5 неможливо у зв"язку відсутністю даних про місце відкриття спадщини, тобто про останнє її місце проживання (а.с 51).

Отже, попри витребовування доказів, матеріали справи не містять відомостей про прийняття спадщини на 16/75 часток спірного будинку, чи визнання її відумерлою, після ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 (за старим стилем).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.37).

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_6 не заводилася, як свідчить лист Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 06.09.2023 №2407/01-17 (а.с. 52).

Відповідно до довідки № 796 від 16.04.2020 виконавчого комітету Ніжинської міської ради, на день смерті ОСОБА_6 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , і з нею була зареєстрована також її дочка ОСОБА_9 (а.с. 33), а отже остання вважається такою, що у відповідності до ст. 418, 429 ЦК УРСР 1922 року прийняла спадщину після ОСОБА_6 . Відомості про оформлення нею спадкових прав на 16/75 часток спірного житлового будинку у матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.37 зворот).

На день її смерті ОСОБА_9 була зареєстрована у спірному будинку одна (а.с. 32).

На випадок своєї смерті ОСОБА_9 залишила заповіт, посвідчений 23.07.2003 приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В. за реєстровим №3710, яким заповіла ОСОБА_10 право власності на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності КСП ім. Подвойського розміром 4,3 в умовних кадастрових гектарах.

Спадщину за заповітом на земельну частку (пай) шляхом подання заяви нотаріусу за правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв ОСОБА_10 (а.с. 74).

Іншу частину спадщини, зокрема 16/75 часток спірного житлового будинку, заповітом не охоплено, а відтак вони спадкуються спадкоємцями за законом на загальних підставах згідно з ст. 1245 ЦК України.

Наявність у ОСОБА_9 спадкоємців за законом не встановлено, заяв до нотаріуса про прийняття після ОСОБА_9 спадщини за законом не подано.

Отже, ОСОБА_9 , яка після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 набула у власність 16/75 часток спірного житлового будинку у порядку спадкування згідно з ст. 418, 429 ЦК УРСР 1922 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та після її смерті спадщина на 16/75 часток спірного будинку ніким не прийнята, відумерлою не визнана.

Учасники справи визнають, що позивачка ОСОБА_1 відкрито володіє понад 10 років 32/75 частки спірного житлового будинку, що відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка більше ніж протягом 10 років відкрито володіє 32/75 частки жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; вказана частка житлового будинку за життя належала по 16/75 частки кожній ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , яка успадкувала після ОСОБА_11 , та після смерті яких спадщину на дані частки у праві власності на будинок прийнято чи визнано відумерлою не було, а тому позивачка, з урахуванням приписів ст. 344 ЦК України, набула право власності за це нерухоме майно.

Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися ним, інших власників даного майна не встановлено, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.1265, 1269, 1270 ЦК України, ст.81, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_4 , право власності за набувальною давністю на 32/75 частки будинку АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь