ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3845/24 Справа № 932/7268/22 Суддя у 1-й інстанції - Овчиннікова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

05.12.2022 року представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.05.2007 року сторони уклали кредитний договір №2007- ПМ-50.

Згідно договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 7000.00 (Долар США) на термін до 08.05.2012 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки в порядку, встановленому кредитним договором.

Однак, Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, у зв`язку з чим Позивач звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідача.

14.04.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Винесення рішення Запорізьким районним судом Запорізької області від 14.04.2011 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов?язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов?язання.

На даний час рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14.04.2011 року не виконано боржником.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість перед банком у розмірі 1152,38 (Долар США), за кредитним договором № 2007-ПМ50 від 08.05.2007 року, яка складається з наступного: 1152,38(Долар США) 3% річних від простроченої суми, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У лютому 2024 року від Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга аргументована тим, що по даній справі рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 14.04.2011 року були задоволені позовні вимоги банку та звернуто стягнення на предмет застави, то зобов`язання не є натуральним та позивач має право нараховувати відсотки згідно ст.625 ЦК України.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

08.05.2007 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 2007-ПМ-50, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 (Долар США) на термін до 08.05.2012 року.

Згідно договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 7000.00 (Долар США) на термін до 08.05.2012 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки в порядку, встановленому кредитним договором.

Однак, Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, у зв`язку з чим Позивач звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідача.

14.04.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Винесення рішення Запорізьким районним судом Запорізької області від 14.04.2011 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов?язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов?язання.

На даний час рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14.04.2011 року не виконано боржником.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість перед банком у розмірі 303, 74 (Долар США), за кредитним договором № 2007-ПМ50 від 08.05.2007 року, яка складається з наступного: 303,74 (Долар США) 3% річних від простроченої суми, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.

В даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з ОСОБА_1 3% річних на підставі статті 625 ЦК України від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту станом на 03.05.2011 р.

Вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позову про стягнення задавненої вимоги (основної заборгованості) до ОСОБА_1 до суду не пред`явлено.

Суд звертає увагу, що приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Згідно зі статтею 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

При цьому, для застосування частини другої статті 625 ЦК України необхідним є встановлення обсягу грошового зобов`язання, що виникло у боржника перед кредитором.

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).

Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності (частина перша статті 267 ЦК України).

Доводи, що містяться в апеляційній скарзі не підлягають задоволенню, оскільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

При таких обставинах, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: