Справа № 487/3481/23
Провадження № 2/487/327/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі

головуючого судді - Притуляк І.О.,

за участю секретаря судового засідання - Уманського І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року представник позивача адвокат Балабан Н.І. звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом, яким просила: в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі продажу транспортного засобу"Mercedes-benz 316"реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між відповідачами.

Ухвалою від 10.07.2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху

Ухвалою від 11.07.2023 року, за заявою представника позивача застосовано заходи забезпечення позову та накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

19.07.2023 року представником позивача, в порядку ст.185 ЦПК України було подано заяву про усунення недоліків та уточнену позовну заяву.

Уточнивши позовні вимоги, представник позивача просила: в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі продажу транспортного засобу "Mercedes-benz 316" реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини вартості транспортного засобу "Mercedes-benz 316" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обгрунтування заявлених вимог, представник позивача зазначила, що сорони з 28.09.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.06.2023 року

За час перебування в шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1 та транспортний засіб "Mercedes-benz 316" реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на які було зареєстровано за відповідачем.

Після розірвання шлюбу сторони не досягли згоди, щодо поділу спільного майна. Крім того, відповідачем, без згоди ОСОБА_1 , спірний транспортний засіб було реалізовано шляхом укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 .

Викладені обставини, з урахуванням положень ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.60, 61, 70, 71 СК України слугували підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 20.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 14.11.2023 року скасовано заходи забезпечення позову, а саме арешт спірної квартири.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року задоволено заяву представника позивача адвоката Балабан Н.І. та залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу "Mercedes-benz 316" реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнення грошової компенсації 1/2 частки його вартості.

13.03.2024 року відповідач, відповідно до п.1 ч.1 ст.49 ЦПК України надав до суду письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 визнає у повному обсязі.

Розгляд справи просив провести за його відсутності.

До підготовчого судового засідання позивач та її представник не з`явилися.

Представник позивача подала до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила провести за її та позивача відсутності, позов задовольнити з урахуванням заяви відповідача про його визнання.

Окремо подала заяву, відповідно до якої просила повернути частину сплаченого ОСОБА_1 судового збору, з урахуванням підстав для застосування положень ч.1 ст.142 ЦПК України.

Суд, дослідивши подані сторонами заяви, вважає про існування достатніх правових підстав, для прийняття рішення по справі в порядку ч.3 ст.200 ЦПК УКраїни.

Враховуючи позицію відповідача, який не бажає приймати участь у судовому засіданні, суд вважає, його таким, що обізнаний з наслідками подання ним заяви про визнання позову, визначеними ч.3 ст.200 ЦПК УКраїни.

Підстав для відмови у прийняті заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, визначених положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, судом не встановлено.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.09.2016 року сторони уклали шлюб, який було розірвано за рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.06.2023 року постановленого у справі №487/60/23 провадження №2/487/1310/23.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

За положеннями ст. 61, 70 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз`яснено в п. п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) - вирішуючи між подружжям спір про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Судом було встановлено, що за час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку, відповідно до Договору купівлі-продажу від 31.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Гавелею О.О. за реєстровим номером 388, було зареєстровпно за ОСОБА_2 ..

Після розірвання шлюбу, сторони не досягли згоди щодо поділу вказаної квартири.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За положеннями ст.. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Таким чином, суд вважає, що спільне майно подружжя ОСОБА_5 слід розділити між сторонами з визначенням рівності їх часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Позивачем при звернення до суду було сплачено судовий збір за дві майнові вимоги у розмірі 7689 грн.

Згідно ч. 1, п.п.1, 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до долучених до матеріалів справи доказів, вартість спірного майна становила: 429900 грн. - квартири АДРЕСА_1 ; 435170 грн. транспортного засобу "Mercedes-benz 316" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу транспортного засобу було залишено без розгляду.

За положеннями ч.4 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачений судовий збір, не підлягає поверненню у разі залишення позову без розгляду за заявою позивача.

Таким чином, судом вирішується питання, щодо розподілу судових витрат понесених ОСОБА_1 , а саме судового збору у розмірі 4299 грн., сплаченого за подання позову в частині поділу квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна правова норма викладена в ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

З урахуванням визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження та подання представником заяви про повернення частини сплаченого судового збору позивачу, відповідно до визначених норм процесуального закону, суд вважає за необхіднеприйняти рішення про повернення ОСОБА_1 п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого за квитанцією № 6308-6563-2826-8826 від 16.06.2023 року у розмірі 2149,50 грн..

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2149,50 грн..

Керуючись ст.ст. 200, 206, 258, 259, 263-265, 352, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2149,50 грн.

Зобов`язати фінансовий орган - Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області повернути ОСОБА_1 сплачений за квитанцією № 6308-6563-2826-8826 від 16.06.2023 року судовий збір у розмірі 2149,50 (дві тисячі сорок дев`ять гривень п`ятдесят копійок)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 28.03.2024 року.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк