Справа №752/3517/22
Провадження №4-с/752/73/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

державного виконавця Задорожної Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 , стягувач ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою про скасування постанови державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вимог скарги зазначено, що згідно з рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2022 по справі №752/3517/22 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23076,29 грн.

13.12.2022 суд видав виконавчий лист №752/3517/22.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.06.2023 по справі №752/3517/22 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2022 у справі №752/3517/22 та відкрито апеляційне провадження.

Постановою від 12.02.2024 головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Т.А. було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 провадження за виконавчим листом №752/3517/22, виданим 13.12.2022, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 23076,29 грн.

На момент відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 остаточне рішення по справі №752/3517/22 Київським апеляційним судом не прийнято.

Постановою від 13.02.2024 у виконавчому провадженні внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, замість РНОКПП НОМЕР_1 , зазначено РНОКПП НОМЕР_2 .

14.02.2024 на банківські рахунки боржника накладено арешт, які відобразились в системі ДІЯ. Станом на день подачі скарги паперової копії постанови боржник не отримав, електронні копії отримано 14.02.2024.

Державний виконавець допустила порушення п. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», не перевірила, чи відкрито апеляційне провадження по справі №752/3517/22 та не повернула виконавчий документ стягувачу.

Орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 25000 грн.

Просила:

скасувати постанову головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожної Т.А. про відкриття ВП НОМЕР_3 від 12.02.2024;

зобов`язати Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути виконавчий лист №752/3517/22, виданий 13.12.2022 Голосіївським районним судом м. Києва, стягувачу;

стягнути судові витрати.

Представник заявника підтримав скаргу, державний виконавець та стягувач заперечували проти її задоволення.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

22.09.2022 Голосіївським районним судом міста Києва у справі №752/3517/22 ухвалено рішення, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23076 (двадцять три тисячі сімдесят шість) грн. 29 коп.;

стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23076 (двадцять три тисячі сімдесят шість) грн. 29 коп.;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23076 (двадцять три тисячі сімдесят шість) грн. 29 коп.;

стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23076 (двадцять три тисячі сімдесят шість) грн. 29 коп.;

стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп.;

стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 248 (двісті сорок вісім)грн. 10 коп.;

стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 248 (двісті сорок вісім)грн. 10 коп.;

стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп.

13.12.2022 суд видав виконавчий лист №752/3517/22, боржником у якому зазначена ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.06.2023 по справі №752/3517/22 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22.09.2022 у справі №752/3517/22 та відкрито апеляційне провадження.

12.04.2024 Голосіївським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 щодо примусового виконання цього виконавчого листа.

12.02.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_3 винесено постанову про арешт коштів боржника.

19.02.2024 виконавчому провадженні НОМЕР_3 зупинене на підставі ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження».

Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив у задоволенні вимоги боржника ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу (лист 19.02.2024 №20129/27.1-24).

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч 2 ст. 2 та ст. 10 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожна Т.А., отримавши виконавчий лист №752/3517/22, виданий 13.12.2022 Голосіївським районним судом міста Києва, боржником у якому зазначена ОСОБА_3 , на законних підставах відкрила виконавче провадження.

На момент відкриття виконавчого провадження підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання були відсутні.

Представником заявника суду не було надано доказів, що станом на 12.04.2024 (день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) існували і були достовірно відомі державному виконавцю обставини, передбачені ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», які є підставою для повернення виконавчого листа без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

При цьому суд зауважує, що Закон України «Про виконавче провадження» не покладає на державного виконавця обов`язку перевіряти набрання законної сили судовим рішенням, яке підлягає примусовому виконанню, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відтак, підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2024 відсутні, що має наслідком відмову в задоволенні цієї вимоги.

Щодо вимоги повернути виконавчий лист від 13.12.2022 №752/3517/22, суд відзначає наступне.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений перелік випадків, коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Суд надав оцінку законності постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому вважає, що приписи ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» застосуванню не підлягають, оскільки виконавче провадження було відкрито.

Враховуючи, що судове рішення, яке було звернуто до примусового виконання і на підставі якого був виданий виконавчий лист, переглядається в апеляційному порядку, то зазначене не позбавляє заявницю права звернутись до суду з заявою про визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, що, на думку суду, є належним та ефективним способом захисту порушених прав заявниці з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду скарги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 25.03.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова