25.03.2024 Суддя Саркісян О. А..
Справа № 644/9407/23
Провадження № 2-о/644/2/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Саркісян О.А.,

при секретарі - Лагір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні суду цивільну справу №644/9407/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту роботи трактористом на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу, -

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту роботи трактористом на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу, в якій просить суд встановити факт роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДП «Куп`янський лісгосп» за період з 11.11.1992 (наказ №89 - ВК від 11.11.1992) по 31.01.2018 (наказ №15-к від 31.01.2018) за професією тракторист на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу.

В обґрунтування заяви зазначає, що 25.10.2023 він звернувся то територіального органу Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про призначення йому пенсії за вислугу року, передбачену ст.ст. 52, 54, 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». 01.11.2023 отримав рішення про відмову у призначенні пенсії ГУПФУ в Одеській області №84. Згідно результатів розгляду документів, які додані до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зарахований період роботи з 11.11.1992 по 11.10.2017 (дата 11.10.2017 у рішенні про відмову у призначенні пенсії ГУПФУ в Одеській області від 01.11.2023 №84 зазначена помилково, правильна дата 31.01.2018 згідно трудової книжки та довідки Державного підприємства «Куп`янське лісове господарство» №506 від 24.10.2023), оскільки посада «тракторист» в трудовій книжці не відповідає посаді, яка передбачена Списком професій і посад лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та дісославі, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 №583. Зазначає, що у трудовійкнижці серії НОМЕР_1 від 14.10.1991 запис №4 - 11.11.1992 прийнятий к Куп`янський держлісгосп трактористом ІІІ кл Дворічанського лісництва; запис №6 - 01.09.2015 змінено назву посади тракторист 3 класу на трактористна лісозаготівельні роботи 1 класу; запис №7 - 01.02.2018 переведено трактористом-машиністом лісогосподарського виробництва 1 класу Дворічанського лісництва.

Вважає, що помилку в написанні його професії в трудовій книжці здійснили відповідальні особи, які вносили відповідні записи, через свою юридичну необізнаність, його професію зазначили як «тракторист», замість «тракторист на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу.»

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.12.2023 провадження у справі відкрито, вирішено проводити розгляд справи за правилами окремого провадження.

Заявник, в поданій через канцелярію суду заяві, просив проводити розгляд справи за його відсутності, заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області в поданій, через систему «Електронний суд», просила проводити розгляд справи без участі представника, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту роботи вбачається спір про право на призначення пенсії за вислугу років, в даному випадку існує спір про право, який повинен вирішуватися лише в порядку адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18 (провадження N 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області області від 01.11.2023 №84 убачається, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю спеціального стажу.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви до стажу роботи не зараховано: - період роботи з 14.10.1991 по 10.08.1992, оскільки 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. До страхового стажу зараховується періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991. Період роботи по 31.12.1991 врахувати не можливо, оскільки не проглядається дата наказу про звільнення.

До спеціального стажу роботи не враховано період роботи з 11.11.1992 по 11.10.2017 згідно довідки № 506 від 24.10.2023, оскільки посада "тракторист" в трудовій книжці не відповідає посаді, яка передбачена Списком професій і посад працівників лісової промисловості та лісового господарства постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583. Даний період роботи потребує акту зустрічної перевірки.

Отже, правовідносини фактично стосуються неправомірності рішень та дій Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області - суб`єкт, що ухвалив рішення, його посадових осіб щодо не призначення заявнику пенсії, у зв`язку з відсутністю спеціального стажу.

Відповідно до висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 347/576/18 (провадження № 61-45995св18):

«Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.».

Отже, у разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має звертатися за захистом свого права, але не із заявою про встановлення факту, а зі скаргою на рішення органу за правилами адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

У справі N 287/167/18-ц (провадження N 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: "33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній."

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, Суд застосовує положення статті 1 ЦК України.

За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для призначення пенсії з урахуванням спеціального трудового стажу, тобто визнанням (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Між заявником та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для призначення та виплати пенсії з урахуванням спеціального стажу роботи. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, вимоги заявника про встановлення факту спеціального стажу роботи не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 263, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту роботи трактористом на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2024 року.

Суддя О.А. Саркісян