Житомирський апеляційний суд
Категорія 8 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Трояновської Г.С., Павицької Т.М., ,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/12994/23 за позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, за заявою Житомирської міської ради про забезпечення позову, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 1 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Маслак В.П.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Житомирська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що на адресу міськради надійшло звернення ОСОБА_2 про те, що поруч з належним їй житловим будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем розпочато самочинне будівництво нерухомого майна. У подальшому стало відомо про здійснення державної реєстрації права власності відповідача на незавершене будівництво 15 % ( фундамент), розташоване в АДРЕСА_2 .

Оскільки ОСОБА_1 розпочав вказане будівництво без відповідних дозволів, на земельній ділянці комунальної форми власності, позивач просив скасувати державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво 15 % ( фундамент), розташоване в АДРЕСА_1 , а також зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з приведенням її у придатний для використання стан, шляхом знесення незавершеного будівництва 15 % (фундамент).

Одночасно з позовною заявою міськрадою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва 15 % (фундамент) по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 1 січня 2024 року заяву задоволено.

Накладено арешт на незавершене будівництво (фундамент) 15 % готовності, по АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер 101).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема, зазначає, що застосований судом вид забезпечення позову неспівмірний з позовними вимогами, а висновок суду про задоволення заяви позивача грунтується лише на припущеннях.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про реальне вчинення ним дій, які направлені на відчуження цього майна.

Звертає увагу на ту обставину, що ухвала винесена 1 січня 2024 року, проте в резолютивній частині зазначено дату її складення - 28 грудня 2023 року.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України, зокрема, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа повинна довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, суд повинен дослідити, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що спірні правовідносини пов`язані із здійснення відповідачем самочинного будівництва на земельній ділянці комунальної форми власності. Між заходом забезпечення позову, який застосований судом, та предметом позову існує безпосередній зв`язок, відтак суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення заяви Житомирської міської ради про застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказаний об`єкт незакінченого будівництва.

Та обставина, що в резолютивній частині ухвали суд помилково вказав дату складення тексту ухвали 28 грудня 2023 року, не свідчить про порушення судом вимог цивільного процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 1 січня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: