Справа № 464/7714/23
пр.№ 2/464/346/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений 28 жовтня 1995 року, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2680.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 28 жовтня 1995 перебуває з відповідачем у шлюбі. В подружжя є двоє дітей, однак на даний час такі є повнолітніми. Зазначає, що подружнє життя між нею та ОСОБА_2 не склалось з моменту одруження через постійні сварки. Протягом останніх семи років сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, будь-яких відносин та спілкування не підтримують. Вважає, що подальше перебування у шлюбних відносинах, які фактично між ними припинені, суперечитиме її інтересам, перешкоджатиме у реалізації особистих майнових та немайнових прав, а тому просить шлюб розірвати.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.11.2023 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали скеровано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з додатками.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотання до суду не скеровував.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 03.02.2011 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 28 жовтня 1995 року уклали шлюб, зареєстрували такий у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2680. Після державної реєстрації шлюбу, позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки. У подружжя дітей у них немає, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Між ними втрачено почуття взаєморозуміння, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1073,60 грн., а відтак, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати.

На підставі ст. ст. 24, 105, 112 СК України, керуючись ст. ст. 7, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 274279, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Шлюб, укладений 28 жовтня 1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2680, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 березня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуюча Сабара Л.В.