Справа №295/1450/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участі секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Костюк Галини Миколаївни до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 128 000,60 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2080,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 в солідарному порядку судовий збір у розмірі 1 411,00 грн.

14.02.2022 ухвалою суду позовні вимоги були залишені без руху, судом встановлювався строк для усунення недоліків.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира позовну заяву в частині вимог позивача- ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» та ОСОБА_2 визнано неподаними та повернуто позивачу.

16.05.2022 ухвалою Богунського районного суду м.Житомира позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, грошових коштів призначено до розгляду.

28.06.2022 надійшов відзив Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», в якому зазначено, що страховий випадок не настав, ОСОБА_2 не притягувалась до адміністративної відповідальності, за таких обставин не встановлена вина особи, яка застрахувала свою відповідальність в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «ІНГО», тому відсутні підстави для задоволення позову.

01.07.2022 надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому остання заперечувала щодо задоволення позову, оскільки вважає, що водій ОСОБА_3 не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, судом не досліджувалась вина ОСОБА_2 , протокол про порушення відповідачем - ОСОБА_2 правил дорожнього руху не складався. Зазначила, що висновок експерта долучений до позову, не містить відомостей про дослідження ряду обставин, тому не може бути прийнятий судом до уваги. Таким чином, на думку відповідача ОСОБА_2 , відсутні підстави для стягнення шкоди з останьої. Крім того, просила врахувати недоведеність вимог про завдання моральної шкоди.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу щодо визначення вартості завданої шкоди та зупинено провадження у справі.

02.02.2024 року надійшов висновок есперта №5096/23-21 від 22.01.2024 .

Ухвалою від 05.02.2024 року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовні заяві, вимогу про стягнення моральної шкоди уточнила, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000, 00 грн. та уточнила ім"я відповідача просила змінити з ОСОБА_4 на ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_2 , заперечувала щодо задоволення позову, вказала, що вина ОСОБА_2 не встановлена, остання не притягувалась до адміністративної відповідальності, тому підстави для задоволення позову відсутні, моральна шкода не новедена належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2020 року у місті Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota Rav 4, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортним засобом Cherry QQ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Toyota Rav 4, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яким, відповідно до довіреності від 19 жовтня 2020 року, розпоряджається від його імені ОСОБА_3 . Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 09.09.2021 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння 16.10.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито в зв"язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення( а.с. 14-15). Зі змісту постанови від 09.09.2021 року та згідно висновку судової авто технічної експертизи обставин ДТП та його механізму від 19.08.2021 року за № 224/21-25 ( а.с. 20-33), проведеного заступником завідувача Житомирського відділення Київського НДІ судових експертиз судовим експертом Павлюком М.М., вбачається, що за результатами дослідження встановлено наступне. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Cherry QQ д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. При знаходженні передньої частини автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 частково на зустрічній смузі руху, а частково на лінії 1.3 дорожньої розмітки ПДР під час контактування автомобілів з врахуванням ширини кузова Cherry QQ д.н.з. НОМЕР_2 , його права частина розташувалась на смузі руху автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , тобто, на час зіткнення автомобіль Cherry QQ д.н.з. НОМЕР_2 не покинув смугу руху автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 . Враховуючи кут між повздовжніми вісями ТЗ на час первинного контактування та пошкодження даних транспортних засобів, водій автомобіля Cherry QQ д.н.з. НОМЕР_2 виконував маневр розвороту не з крайнього відповідного положення на проїзній частині. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля Cherry QQ д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 10.4 цих Правил. З урахуванням встановлених обставин зіткнення автомобілів, за умов, що маневр автомобіля Cherry QQ д.н.з. НОМЕР_2 являв небезпеку для руху водію автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , тобто, змушував водія ОСОБА_3 вдаватись до зміни режиму руху автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , дії водія ОСОБА_2 , яка виконувала поворот ліворуч не з крайнього лівого положення, не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 ПДР, і знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Підсумовуючи вищевикладене, в матеріалах адміністративної справи відсутні відомості, які б свідчили про невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам ПДР УКраїни, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. Законодавець, передбачив у ч. 1 ст. 106 ЦПК України право сторони надати суду висновок експерта. У цивільних справах, які стосуються ДТП, експертне дослідження може вплинути на остаточне рішення або позначитися на остаточному рішенні суду. Позивач надав висновок експерта від 19.08.2021 з змісту якого вбачається, що "дії водія ОСОБА_2 , яка виконувала поворот ліворуч не з крайнього лівого положення, не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 ПДР, і знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП". З метою виконання та дотримання принципу змагальності сторін відповідач не скористалася правом на спростування висновків експерта № 224/21-25 від 19.08.2021, як і не зверталася до суду з клопотанням про призначення повторної екпертизи, не оскаржувала постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 09.09.2021, якою встановлено відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. За таких обставин, суд з урахуванням внутрішнього переконання, вважає, що висновок експерта є належним та допустимим доказам та в сукупності з іншими доказами вказує на наявність в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля Cherry QQ д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , була застрахована в АТ "Страхова компанія "ІНГО", за полісом АР/463611 ( а.с. 13). Ліміт відшкодування страхової суми за шкоду заподіяної майну за полісом становить 130 000 гривень, франшиза 1300,00 грн. 16.11.2020 року ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії з повідомленнями про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Листом від 13.09.2021 АТ "Страхова компанія "ІНГО", повідомило ОСОБА_3 , про призупинення розгляду скарги в зв"язку з відсутністю документа, який би підтверджував вину в настанні ДТП водія ТЗ, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в АТ "Страхова компанія "ІНГО"( а.с. 42) Відповідно до експертного висновку від 22.01.2024 №5096/23-21 транспортно-товарознавчої експертизи, виготовленого судовим експертом Балицьким В., на виконання ухвали суду від 13.07.2023, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП, яка сталась 06.10.2020 з урахуванням коєфіцієнта фізичного зносу складових та матеріальний збиток становить 106208,74 грн. Згідно акту здачі прийняття робіт № ОУ-0000044 від 19.11.2020 та № ОУ-0000047 від 16.12.2020 по ремонту та фарбуванню автомобіля, купівлі запасних частин та комплектуючих матеріалів для проведення ремонту Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , вартість виконаних робіт по ремонту вказаного автомобіля становить 131080,00 грн. На підтвердження понесення таких витрат на ремонт автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , позивачем ОСОБА_1 долучено розрахункові квитанції № 89 від 19.11.2020, № 90 від 20.11.2020, №92 від 19.12.2020, №93від 17.12.2020( а.с. 40-41), на загальну суму 131080, 00 грн. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина другастатті 1187 Цивільного кодексу України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що Кодексу випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальнимЗаконом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно зістаттею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав. Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У даному випадку, позивачем, як потерпілою особою, пред`явлено позов про стягнення страхового відшкодування до страховика, у якого власник автомобіля застрахував свою цивільно-правову відповідальність та до власника автомобіля, який винен у скоєнні ДТП. За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законом. У постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі №924/625/17 суд касаційної інстанції зазначив, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а тому суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотехнічної експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на який проводився ремонт автомобіля. Таким чином, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Відтак, згідно експертного висновку від 22.01.2024 №5096/23-21 транспортно-товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП, яка сталась 06.10.2020, з урахуванням коєфіцієнта фізичного зносу складових, становить 106208,74 грн. Вказаний експертний висновок відповідачами не спростовано, висновок виготовлено за ухвалою суду, експерт про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України обізнаний. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Страхова компанія "ІНГО" та стягуває страхове відшкодування матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження автомобіля Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням фізичного зносу складових транспортного засобу та з урахуванням встановленої франшизи, що взагальному становить 104908,74 грн (106208,74 грн -1300,00 франшиза).

Проте, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Для відновлення транспортного засобу Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 понесено витрати в сумі 131080,00 грн. Відшкодування матеріальної шкоди винуватцем ДТП - ОСОБА_2 підлягало б як різниця між розміром реальної вартості понесеної шкоди та розміром страхового відшкодування ( 131080,00 грн. розмір реальної вартості втраченого майга - 104908,74 грн. страхове відшкодування). Проте, позивачем заявлено вимогу про відшкодування шкоди з ОСОБА_2 в розмірі 2080,00 грн., розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 2080,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За правилами п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров`я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом, що означає (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі «Антипенко проти Російської Федерації» (Antipenkovv. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyyv. Russia), скарга № 30422 / 03, § 35 1; рішення у справі «Гарабаев проти Російської Федерації (Garabayevv. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р.) у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridinv. Russia), скарга Ns 4171/04, § 20 березня).

Виходячи з викладеного, оскільки фактично внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 06.10.2020 майно ОСОБА_1 зазнало суттевого пошкодженя, потребувало значного ремонту, внаслідок чого останній не мав можливості використовувати транспортний засіб за призначенням, що потягло зміну життевих норм, позивач вимушений був докладати зусиль для відновлення попереднього стану майна, що заподіяло ОСОБА_1 моральну шкоду, яку не відшкодовано протягом тривалого часу, враховуючи обставини заподіяння шкоди, глибину моральних страждань внаслідок неможливості протягом тривалого часу відновлення порушених прав позивача та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

при зверненні до суду судовий збір не сплачувала та подала заяву про відстрочення його сплати.

З урахуванням висновків суду щодо розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідачів судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статей 23, 541, 1172, 1187, 1167, 1190 ЦК України, Законом України ""Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з АТ "Страхова компанія ІНГО" на користь ОСОБА_1 104908,74 грн. матеріальної шкоди, 1049,09 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2080,00 грн матеріальної шкоди та 5000,00 грн моральної шкоди, 70,80 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 29.03.2024

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4

Представник позивача - адвоката Костюк Галини Миколаївни, місцезнаходження АДРЕСА_2

Відповідач Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» м. Київ, вул. Бульварно_Кудрявська, 33

Відповідач ОСОБА_2 , мсцепроживання м. Житомир, пров. 2-й Капітульний, 28 РНОКПП НОМЕР_5

Суддя Л.М.Чішман