Справа № 128/693/24

25 квітня 2024 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Карпінської Ю.Ф.,
за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . 26.12.2007 шлюб між сторонами розірвано. Спільна дитина проживає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 31.05.2007 (справа № 2-2224/07) задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.04.2007. 06.02.2024 ОСОБА_4 виповнилося 18 років. В той же час, ОСОБА_4 продовжує навчатись та є студентом першого курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту харчових технологій НУХТ IV рівня акредитації. ОСОБА_5 навчається для здобуття освітнього ступеню «бакалавр», однак він має намір продовжити навчання після отримання диплому бакалавра та здобути вищу освіту за ступенем магістр. Разом з цим, ОСОБА_5 має проблеми зі здоров`ям. Так, відповідно до заключення офтальмолога від 31.07.2023, ОСОБА_6 діагностовано складний міопічний астегматизм правого ока, міопію слабкого ступеню лівого ока, рекомендовано корекцію зору лінзами, які необхідно змінювати щомісяця і щоквартально змінювати засіб по догляду за ними, а також ліки у вигляді крапель для очей. Крім того, мати і син спільно проживають однією сім`єю за однією адресою (окрім періоду очного навчання, під час якого ОСОБА_4 проживає у студентському гуртожитку), що також свідчить про те, що мати дбає про сина навіть після досягнення ним повноліття. Отже, будучи студентом, повнолітній син потребує додаткової матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, зокрема, для можливості придбання ліків, щомісячної заміни лінз, навчальних матеріалів та для забезпечення себе необхідними для життя речами. Батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає. ОСОБА_2 є здоровою особою працездатного віку, інших утриманців не має, а відтак має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею 23 річного віку. Тому просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 з усіх видів доходів (заробітку), починаючи з 20.02.2024, до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23 річного віку; стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 (сім тисяч) гривень.
Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 01.03.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання 24.04.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Калачик Н.М. попередньо подала до суду заяву, у якій просить здійснювати розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання.Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За згодою сторони позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 24.04.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .
Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , 26.12.2007 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано (а.с. 4).
Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.02.2006 (а.с. 3).
З копії довідки від 28.02.2024 №26/1-194, виданої Національним університетом харчових технологій, убачається, що ОСОБА_4 є здобувачем вищої освіти І курсу денної форми навчання Національно-наукового інституту харчових технологій НУХТ ІV рівня акредитації; навчається за освітнім степенем «Бакалавр» за державним замовленням з 01.09.2023, закінчує навчання 30.06.2027 (а.с. 30).
Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 досяг повноліття.
Згідно з копією довідки первинного прийому офтальмолога від 31.07.2023, ОСОБА_4 діагностовано складний міопічний астигматизм правого ока, міопію слабкого ступеня лівого ока та рекомендована корекція зору лінзами (а.с. 9).
Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів, в даному випадку, на утримання повнолітнього сина сторін є факт навчання та потреба у матеріальній допомозі.
Судом установлено, що син сторін по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення повноліття продовжує навчання у Національно-науковому інституті харчових технологій НУХТ ІV рівня акредитації, у зв`язку з чим потребує певної матеріальної допомоги.
Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Стягнення аліментів на утримання сина сторін, який продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів останнього, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує певної матеріальної допомоги з боку батьків.
Обов`язок утримувати сина є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.
Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач являється особою працездатного віку, докази, які б свідчили про наявність інших утриманців, відсутні.
Суд також враховує, що син сторін по справі ОСОБА_4 має певні проблеми зі здоров`ям, потребує лікування, навчається за державним замовленням, проживає разом з матір`ю, яка здорова, працездатного віку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, доказів на спростування вимог позивача не надав.
Оскільки достовірно установлено, що сину сторін по справі на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчання, навчається на денній формі навчання та не може самостійно себе утримувати, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити у повному обсязі і визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, 21.02.2024.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.
Оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат й вона не оплачувала судовим збором позовну заяву, в цій частині судові витрати на відповідача не покладаються (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022, справа № 496/3134/19).
Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стаття 59 Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом установлено, що 19 лютого 2024 року між адвокатом Калачик Н.М. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги, в якому зазначено, що за надання послуги з правової допомоги клієнт сплачує адвокатові плату у формі гонорару. Розмір плати, її сума, умови та порядок внесення визначаються в додатку №1 до договору.
Згідно з копією додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 19.02.2024, відповідно до розділу 4 договору, сторони домовилися, що розмір плати (гонорару) за надання правової допомоги в суді першої інстанції складає 7000 грн.
При визначені у договорі про надання адвокатських послуг форми гонорару у твердій (фіксованій) сумі вона є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (правова позиція Верховного Суду від 31.01.2022 у справі№ 185/5421/21).
В інших своїх постановах від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 06.10.2022 у справі № 824/294/21 Верховний Суд сформував правову позицію, за якою попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності.
З опису виконаних робіт за договором від 19.02.2024 убачається, що адвокатом Калачик Н.В. виконано такі роботи: підготовка та подача позовної заяви до суду; процесуальний супровід судової справи в суді; виконані роботи на суму 7000 грн оплачені ОСОБА_1 у повному обсязі.
На підтвердження оплати вказаної суми правничої допомоги надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 19.02.2024.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Суд, дослідивши матеріали даної справи, вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн є не в повній мірі обґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на те, що дана категорія справи відноситься до справ незначної складності, а Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість судових рішень щодо справ в аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ. Окрім цього, суд зауважує, що предмет спору в цій справі не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Тобто підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.
Варто також зазначити, що представник позивача ОСОБА_8 адвокат Калачик Н.М. в судових засіданнях участі не приймала, подала клопотання про розгляд даної справи без участі позивача та її представника.
Відтак, з огляду на обсяг наданих адвокатами послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 4000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 198-200 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 211, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частки заробітку (доходу), починаючи стягнення з 21.02.2024, і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені останньою судові витрати на правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення 25.04.2024.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА