Справа №478/344/24 пров. №2/478/150/2024
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області одноособово у складі головуючого судді Іщенко Х.В., розглянувши заяву про самовідвід по матеріалам цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спрічиненої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2024 року представник позивача адвокат Ляшенко М.Д. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спрічиненої джерелом підвищеної небезпеки.

В матеріалах справи є заява судді Іщенко Х.В. про самовідвід від 26.03.2024 року, подана нею до відкриття провадження з тих підстав, що суддею Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В. була розглянута справа про адміністративне правопорушення, за фактом ДТП, за ст. 124 КУпАП, ( Справа № 478/1523/23 , провадження № 3/478/547/2023) стосовно ОСОБА_2 , по якій оцінивши докази, постановою від 20 грудня 2023 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрила, на підставі п. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. В подальшому цю постанову, постановою від 24 січня 2024 року Миколаївського апеляційного суду було скасовано (провадження 33/812/47/24), визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП. Накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн, за статтею 122-4 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 грн, та з врахуванням положень статті 36 КУпАП призначено остаточно адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені ст. 36 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36,37, і38 цьогоКодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає самовідводу, якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПК України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Враховуючи те, що довіра до суду є однією із ознак, які впливають як на якість судочинства так і на утвердження поваги громадян до закону і судової влади, для того, щоби за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді при вирішенні даної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід.

Керуючись ч. 1 ст. 36, 40, 41 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Іщенко Христини Валеріївни, - задовольнити.

Матеріали цивільної справи , Справа № 478/344/24, провадження 2/478/150/2024, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спрічиненої джерелом підвищеної небезпеки , - передати до канцелярії суду для вирішення питання про її повторний автоматичний розподіл відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Х.В. Іщенко