Справа № 182/4405/23
Провадження № 4-с/0182/2/2024
У Х В А Л А

Іменем України

04.04.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла скарга на дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 березня 2023 року з нього були стягнуті аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини (заробітку) доходу, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02 листопада 2022 року. Крім цього, вищевказаним рішенням суду з нього на користь держави було стягнуто судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. При цьому, вказує, що ухвалене рішення суду не набрало законної сили, оскільки він як сторона по справі не погодився з рішенням суду та 21 квітня 2023 року подав апеляційну скаргу. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 08 червня 2023 року апеляційне провадження було призупинено на час перебування скаржника в складі Збройних сил України. 30 серпня 2023 року йому випадково з додатку «Дія» стало відомо, що державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Прудським Д.Л. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 72300543 від 25 липня 2023 року по виконавчому листу Шевченківського районного суду про стягнення з нього судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. та виконавчого збору в розмірі 99 грн. 24 коп., що, на його думку, свідчить про те, що державний виконавець не дотримався вимог закону та вчинив неправомірні дії, які порушують його права. Тому, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду та просить визнати дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича незаконними, а постанову про відкриття виконавчого провадження № 72300543 від 25 липня 2023 року про стягнення з нього судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. та виконавчого збору в розмірі 99 грн. 24 коп. - скасувати.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року дану скаргу було прийнято до розгляду та надано сторонам строк для подання своїх заперечень на скаргу (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Прудський Д.Л. про розгляд справи був повідомлений належним чином, проте, визначеним законом правом на подання заперечень не скористався та будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав.

В судове засідання, яке призначене на 04 квітня 2024 року, сторони не прибули, будучи належним чином повідомленими про розгляд скарги, проте, скаржник на адресу суду надав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, скаргу підтримав та на її задоволенні наполягав (а.с.5).

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вислухавши сторони, дійшов наступного висновку.

Статтею ст.447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого, відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, ст.74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Положеннями ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржником 30 серпня 2023 року було виявлено той факт, що відносно нього наявне виконавче провадження, яке, на його думку, відкрите з порушенням вимог чинного законодавства та порушує його права, за захистом яких він звернувся до суду зі скаргою, а також належним чином оформленим та поданим клопотання про поновлення строку на подання скарги (а.с.6).

При цьому, відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст.126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд, за заявою учасника справи, поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд, виключно з ініціативи та в межах доводів сторін, може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. Тому, у разі пропущення строку звернення до суду, належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай, це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини справи.

При цьому, поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з, дійсно, істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, з вищевикладених підстав, враховуючи те, що скаржник звернувся зі скаргою до суду 05 вересня 2023 року, при цьому, заявив клопотання про поновлення йому процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця із зазначенням та доказами поважності причин такого пропуску, суд приходить до висновку, що причини пропуску є поважними, а тому їх слід поновити.

Як встановлено судом, державним виконавцем ДВС Нікопольського міськрайонного відділу Прудським Д.Л. відносно боржника ОСОБА_1 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 72300543 від 25 липня 2023 року про стягнення судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. та виконавчого збору в розмірі 99 грн. 24 коп. (а.с.8-9). При цьому, підставою для відкриття виконавчого збору стало рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 березня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини (заробітку) доходу, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02 листопада 2022 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, вищевказане рішення суду не набрало законної сили, а, навпаки, розгляд даної справи Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 08 червня 2023 року було призупинено на час перебування ОСОБА_1 в складі Збройних сил України (а.с.10).

Суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закон України «Про виконавче провадження»).

Пунктами 1, 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

За змістом частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 28.08.2018 року) визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

В подальшому, частина друга статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» була змінена, згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 року (чинним з 28.08.2018 року), слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції було ухвалено 24 березня 2023 року, однак, не набрало законної сили і ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 08 червня 2023 року провадження по справі було призупинено на час перебування скаржника в складі Збройних сил України, хоча, постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення судового збору та виконавчого збору датована 25 липня 2023 року, що свідчить про той факт, що посадова особа при проведенні виконавчих дій зобов`язана була не примусово стягувати витрати, а, навпаки, при наявності вищевказаних обставин, вчинити виконавчі дії щодо зупинення виконання виконавчого документа.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення. Наявність апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Разом з тим, встановлені у цій справі обставини щодо апеляційного оскарження судового рішення, на виконання якого видався виконавчий лист і в межах виконання якого винесено постанову про стягнення виконавчого збору, не є підставою для визнання постанови про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню. Питання щодо здійснення стягнення на підставі такого документа вирішуються у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Положення цього Закону не передбачають визнання постанови про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ.

Нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено право органів державної виконавчої служби не вирішувати питання стягнення виконавчого збору у межах виконання виконавчого документа на виконання рішення, яке набрало законної сили. У разі ж поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ (як у спірному випадку), суд вже зазначав, що це є підставою для зупинення виконання виконавчого документа, проте не є підставою для визнання виконавчого документа (постанови про стягнення виконавчого збору) таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

В свою чергу, частиною сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що, у разі закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, законодавець визначив та передбачив випадок, коли виконавчий збір стягнуто, проте, рішення, що підлягало виконанню, скасовано та чітко окреслив у такому випадку дії державного виконавця та наслідки для учасників виконавчого провадження. При цьому, суд ще раз наголошує, що на даний час судове рішення, що підлягає виконанню, не набрало законної сили і розгляд справи призупинено.

Надаючи оцінку таким обставинам справи, судом встановлено, що державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Прудським Д.Л. винесено постанову ВП № 72300543 від 25 липня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору та виконавчого збору в рамках справи, яка на даний час не розглянута та дає суду підстави вважати, що дії державного виконавця є протиправними, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Отож, суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 є обгрутованими, а скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.258-261, 353-354, 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича задовольнити частково.

Поновити строк ОСОБА_1 на подання скарги на дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича.

Визнати дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича - незаконними.

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 72300543 від 25 липня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. та виконавчого збору в розмірі 99 грн. 24 коп. - скасувати.

Судові витрати по розгляду справи компенсувати за рахунок держави

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал