УХВАЛА

19 березня 2024 року

м. Київ

справа № 443/746/14-ц

провадження № 61-2376ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого

2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Ходорівської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватне підприємство «Картограф», державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Львівська регіональна філія, відділ Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області, про визнання рішень незаконними та державних актів про право власності на землю недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Ходорівської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи,

які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПП «Картограф»,

ДП «Центр державного земельного кадастру» Львівська регіональна філія,

відділ Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області, про визнання рішень незаконними та державних актів про право власності на землю недійсними.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 11 травня

2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргуОСОБА_3 задоволеночастково. Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 11 травня 2021 року скасовано, ухвалено нове

судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконним та скасованорішення Жирівської сільської ради Львівської області № 2 від 05 жовтня 2008 року про безоплатну передачу ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,6050 га, в с. Городище для ведення особистого селянського господарства. Визнанонезаконним та скасованорішення Жирівської сільської ради Львівської області № 3 від 05 жовтня 2008 року про безоплатну передачу ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,1250 га,

в с. Городище для ведення особистого селянського господарства. Визнанонедійсним державний акт серії ЯЖ № 807042 від 05 жовтня 2008 року на

право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :05:009:0003, площею 0,1249 га, що знаходиться в с. Городище Жидачівського району Львівської області, виданий на ім`я ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства. Визнанонедійсним державний акт серії ЯЖ № 807043 від 05 жовтня 2008 року на право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :05:009:0004, площею 0,6051 га, що знаходиться в с. Городище Жидачівського району Львівської області, виданий на ім`я ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

16 лютого 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року та залишити в силі рішенняЖидачівського районного суду Львівської області від 11 травня 2021 року.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення та подання належних доказів на їх підтвердження; надіслання уточненої редакції касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави, на яких подається касаційна скарга з урахуванням положень статті 389 ЦПК України, з копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

З аналізу уточненої редакції касаційної скарги, яка надійшла на виконання ухвали Верховного Суду від 26 лютого 2024 року, слідує, що заявниці у повній мірі не усунули недоліки касаційної скарги, оскільки не визначили підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у касаційній скарзі та в уточненій касаційній скарзі зазначають, що суд апеляційної інстанції неналежним чином дослідив зібрані у справі докази, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору. Заявниці узагальнено посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального права, проте не зазначають обов`язкових підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі мотиви щодо неправильного застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

Крім того, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що визначені процесуальним законом. Верховний Суд є судом права і здійснює перегляд постановлених та оскаржених судових рішень повністю лише у питанні правильності застосування судами норм права. Норми процесуального права, які регулюють процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності й передбачуваності.

Подані заявницями процесуальні документи свідчать про те, що у відведений судом строк (станом на 19 березня 2024 року) вимоги ухвали Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у повній мірі не виконані (у касаційній скарзі та уточненій касаційній скарзі відсутні підстави касаційного оскарження судового рішення, визначені процесуальним законом), що не дозволяє суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Відсутність у касаційній скарзі передбачених ЦПК України підстав оскарження судового рішення в касаційному порядку є передбаченою пунктом 4 частини четвертою статті 393 ЦПК України підставою для її повернення.

За загальним правилом, повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Ходорівської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватне підприємство «Картограф», державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Львівська регіональна філія, відділ Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області, про визнання рішень незаконними та державних актів про право власності на землю недійсними,- повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особам,

які подали касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников