Справа № 700/541/22
Провадження № 2-о/700/26/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №700/541/24, провадження №2-о/700/26/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У заяві ОСОБА_1 зазначила, що 31.05.2021 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян №12 із заявою про призначення пенсії за віком із його зменшенням на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Починаючи з грудня 1988 року і по даний час вона проживає в селищі Лисянка, яке рішенням КМУ УРСР від 23.07.1991 року внаслідок аварії на ЧАЕС було віднесено до четвертої зони посиленого радіологічного контролю. Так, як вона більше 4 років прожила у зоні посиленого радіологічного контролю, їй 10.05.1995 року було видано посвідчення потерпілого категорії 4 серії НОМЕР_1 . Відділ обслуговування громадян №12 головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області своїм листом від 01.07.2021 року №2300-0215-8/38094 повідомив про відмову їй у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Вважаючи дії ГУПФ Черкаської області незаконними, вона 20.01.2022 року звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати протиправним і скасувати рішення ГУПФ в Черкаській області, оформлене листом від 01.07.2021 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак у задоволенні адміністративного позову було відмовлено через недоведення факту проживання на території зони посиленого радіологічного контролю. З огляду на те, що встановлення факту проживання у зоні посиленого радіологічного контролю має значення для неї та потрібне для оформлення різного роду компенсацій та пільг просить встановити факт постійного проживання на території зони посиленого радіологічного контролю за період з 1988 року по 1992 рік.

У судове засідання заявник не з`явилася, звернулася до суду із заявою в якій просила розглянути справу без її участі на задоволенні вимог наполягала.

Заінтересована особа представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Крім того, просили долучити до матеріалів справи рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 року у справі №580/584/22 та врахувати його при розгляді даної справи.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою заявника. Дійсно ОСОБА_1 проживала за адресою АДРЕСА_1 зі своїми батьками в період з 30.12.1988 року по 13.02.1992 року.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що проживає у будинку з 1982 року за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому ж будинку з 1983 року поселилися батьки ОСОБА_1 та з ними жила і ОСОБА_4 . Після заміжжя ОСОБА_1 проживала також у квартирі своїх батьків в АДРЕСА_1 . Після народження дітей вона та її сини також проживали у вищевказаній квартирі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що заявник ОСОБА_1 з 30.12.1988 року по 13.02.1992 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Вони з нею є сусідами. ОСОБА_1 проживала з батьками в смт.Лисянка. Коли ОСОБА_1 була вагітною вона також проживала в Лисянці.

Суд, перевіривши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи в порядку окремого провадження, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з даними акту фактичного місця проживання особи, що посвідчений депутатом Лисянської ОТГ Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 від 08.06.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно фактично в період з 30.12.1988 року по лютий 1992 року проживала (без державної реєстрації місця проживання (прописки)) у АДРЕСА_1 разом з батьками: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з 10.04.1989 року, тобто після народження сина, вони мешкали за цією ж адресою.

З довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області від 03.08.2022 року №1939 вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала в смт.Лисянка Черкаської області з 14.02.1992 року по теперішній час, яке рішенням постанови КМУ №106 від 23.07.1991 року, внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, станом на 31.12.2014 року відноситься до четвертої зони - зони посиленого радіологічного контролю.

У будинковій книзі для прописки громадян в АДРЕСА_1 наявна інформація у графі 2 щодо прописки (реєстрації) ОСОБА_1 , 1966 р.н. за цією адресою з 14.02.1992р.

Факт проживання ОСОБА_1 на території смт.Лисянка Черкаської області в період 30.12.1988 року по лютий 1992 рік підтверджується також медичною картою амбулаторного хворого виданої на ім`я ОСОБА_1 , посвідченням дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 від 1993 року, яке було видане на ім`я ОСОБА_9 .

Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 підтвердили той факт, що ОСОБА_1 з 30.12.1988 року по 13.02.1992 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 , хоч не була зареєстрована у смт.Лисянка Лисянського району Черкаської області, однак фактично проживала в даному населеному пункті в спірні періоди.

Встановлення факту проживання в смт.Лисянка Лисянського району Черкаської області заявнику необхідно для оформлення різного роду компенсацій та пільг.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцепроживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки не є визначальною обставиною.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Проаналізувавши дані, що знаходяться у матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що обставини, які викладені заявником у заяві знайшли своє підтвердження у наданих суду доказах, а тому суд вважає за можливе встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період з 30.12.1988 року по 13.02.1992 року.

Між тим, представник заінтересованої особи у своїй заяві просив суд, ухвалюючи рішення у справі, врахувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 року у справі №580/584/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

У вказаному судовому рішення суд виснував, що ОСОБА_1 проживає у смт.Лисянка Черкаської області лише з 14.02.1992р. Вказаний висновок суду ґрунтується на довідці Лисянської селищної ради від 14.05.2021 №959, яка, в свою чергу, ґрунтується на даних будинкової книги, де відображені дані прописки (реєстрації) заявниці в АДРЕСА_1 .

Оскільки суд вже підкреслював, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку, тому встановлення факту проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 з 1988 року по 1992 рік в порядку окремого судового провадження у цій справі ухвалюється без врахування обставин, встановлених в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/584/22 на підставі інших доказів, які не були предметом дослідження вказаного суду та є самостійною вимогою заявника.

На підставі викладеного, керуючись та ст.ст. 2, 3, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період з 30.12.1988 року по 13.02.1992 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24 квітня 2024 року.

Реквізити сторін:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_3 , місце проживання : АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області, місцезнаходження: вул.Смілянська, 23 м.Черкаси, .

Суддя Наталія БЕСАРАБ