Справа номер 489/913/24 Головуючий суду першої інстанції Микульшина Г. А.
Провадження номер 22-ц/812/515/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Самчишиної Н. В., Серебрякової Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2024 року, постановлену за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог

05 лютого 2024 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 подав до суду позов, в якому просив: 1) визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2019 року у справі №766/14266/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей; 2) стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31 січня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

12 лютого 2024 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив: 1) припинити стягнення з нього аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_1 на підставі судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2019 року у справі №766/14266/19; 2) змінити розмір аліментів, який стягується на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до частини заробітку позивача; 3) стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31 січня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2024 матеріали позовної заяви ОСОБА_3 передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області.

Постановляючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що місцем реєстрації відповідача є місто Херсон, а тому справа має бути передана за підсудністю до вказаного вище суду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просила її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник відповідача вказувала, що позовна заява подана до Ленінського районного суду м. Миколаєва з дотриманням правил підсудності, оскільки місцем проживання відповідача, яка є внутрішньо переміщеною особою, є квартира АДРЕСА_1 .

Фактичні обставини

05 лютого 2024 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 подав до суду позовом до ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2019 року у справі №766/14266/19 та стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 з 15 квітня 1987 року зареєстрована у АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , АДРЕСА_3 .

З наданих ОСОБА_1 довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що її фактичним місцем проживання з 05 січня 2023 р. по 19 лютого 2024 р. була кв. АДРЕСА_4 , а з 19 лютого 2024 року кв. АДРЕСА_1 . Обидві адреси належать до Інгульського району м.Миколаєва, який відноситься до підсудності Ленінського районного суду м.Миколаєва.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що місце проживання відповідача є м. Херсон, що є підставою для передачі справи за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на таке.

За змістом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

З наданих відповідачем довідок вбачається, що вона є внутрішньо переміщеною особою та на цей час проживає у Інгульському районі м. Миколаєва.

Подаючи до суду позов, ОСОБА_3 зазначив у ньому фактичне місце проживання відповідача у м. Миколаєві.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналіз змісту п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України дає підстави для висновку, що для передачі справи за територіальною юрисдикцією суд повинен встановити обставини, які вказуються на відсутність у суду, до якого звернувся заявник, компетенції на розгляд заяви, а також наявність такої компетенції у іншого суду, до якого така заява передається судом.

З огляду на зазначені обставини та вимоги закону, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 звернувся з позовом до належного суду, оскільки фактичним місцем перебування відповідача як внутрішньо переміщеної особи є кв. АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про направлення вказаної справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Херсонського міського суду Херсонської області.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про непідсудність Ленінському районному суду м.Миколаєва справи, яка переглядається, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до цього ж суду для продовження розгляду .

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2024 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Н. В. Самчишина

Т. В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року.