Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/1135/23
Провадження № 6/711/109/24
У Х В А Л А

11.04.2024 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.,

за участю головного

державного виконавця Сидоренко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу за поданням головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Алли Григорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Другого ВДВС у місті Черкаси ЦМРУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко А.Г. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Зазначено, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження, яке зведене з виконання: виконавчого провадження №72897408 з виконання виконавчого листа № 711/1135/23, виданого 14.09.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 85 146,49грн. та виконавчого провадження №73021950 з виконання виконавчого листа №711/1135/23, виданого 27.07.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 851,47 грн.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавцем 28.09.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконане, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно із інформацією, наданою на запити до Міністерства внутрішніх справ України №195819184 від 14.03.2024, боржнику на праві власності належить автомобільVOLKSWAGEN VIN/Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; загальна характеристика: модель: TIGUAN, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2013, номер кузова: НОМЕР_1 (власник за даними МВС: ОСОБА_3 , код: НОМЕР_3 , серія/номер паспорта: НОМЕР_4 .)

30.10.2023 державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) оголошено в розшук вищезазначений автомобіль та подано до відповідних органів відповідну інформацію.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 (згідно із договором дарування від 29.01.1997) та 1/2 частина будинку за адресою: АДРЕСА_2 (згідно із

свідоцтвом про право на спадщину 2-644 від 17.03.2005). Однак, ОСОБА_1 рішення не виконує. Державним виконавцем направлено запити до відповідних органів для встановлення осіб, що зареєстровані за вищезазначеними адресами та надання правовстановлюючих документів.

На запит виконавця Державною податкової службою України № 195819106 від 14.03.2024 повідомлено, що ОСОБА_1 одержує доходи (ознака доходу 127), однак кошти по рішенню суду він не сплачує.

24.01.2024 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , двері квартири відчинив громадянин, який відмовився надавати дані та повідомив, що боржник ОСОБА_1 не проживає за даною адресою та дане житло здає в оренду, а також за адресою: АДРЕСА_2 , де не вдалося потрапити до житла боржника для перевірки майнового стану, проте сусід, який відмовився надавати дані, повідомив, що за вищевказаною адресою проживає мама боржника.

07.03.2024 державним виконавцем здійснено вихід повторно за адресою: АДРЕСА_2 , боржник не надав доступу до даного житла для перевірки майнового стану, про що складено акт.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України №195819905 від 14.03.2024 повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 , не перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної фіскальної служби України від 27.03.2024, щодо ОСОБА_1 відсутні дані про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи.

Враховуючи викладене, державний виконавець зазначає, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вище вказаних заходів примусового виконання.

Державний виконавець вказує, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, державний виконавець просить суд, - тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього за виконавчим провадженням №72897408 з виконання виконавчого листа № 711/1135/23, виданого 14.09.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 85 146,49 грн., а також за виконавчим провадженням №73021950 з виконання виконавчого листа №711/1135/23, виданого 27.07.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 851,47грн.

В судовому засіданні головний державний виконавець ОСОБА_4 повністю підтримала подання та просила його задовольнити, посилаючись на доводи, які викладені у поданні. Крім того, зазначила, що на даний час боржник жодних коштів на погашення заборгованості не вніс і жодних заходів для виконання судового рішення не здійснює.

Інші учасники виконавчого провадження в судове засідання не викликались, враховуючи норми ч.4 ст. 441 ЦПК України, за якими передбачено, що суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали цивільної справи, подання з додатками, поданих до суду за матеріалами виконавчого провадження, а також дослідивши докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, - на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження №72897408, яке зведене з виконання: виконавчого провадження №72897408, яке відкрите постановою державного виконавця від 28.09.2023, з виконання виконавчого листа №711/1135/23, виданого 14.09.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 85 146,49грн. та виконавчого провадження №73021950, яке відкрите державним виконавцем 12.10.2023, з виконання виконавчого листа №711/1135/23, виданого 27.07.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 851,47 грн.

Постановами про відкриття вказаних виконавчих проваджень, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанов направлено сторонам виконавчого провадження, в тому числі і боржнику.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконане, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно із інформацією, наданою на запити державного виконавця, від Міністерства внутрішніх справ України №195819184 від 14.03.2024, вбачається, що боржнику на праві власності належить автомобіль VOLKSWAGEN VIN/Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; загальна характеристика: модель: TIGUAN, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2013, номер кузова: НОМЕР_1 (власник за даними МВС: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_3 , серія/номер паспорта: НОМЕР_4 .)

30.10.2023 державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) оголошено в розшук вищезазначений автомобіль та подано до відповідних органів відповідну інформацію.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 (згідно із договором дарування від 29.01.1997) та 1/2 частина будинку за адресою: АДРЕСА_2 (згідно із

свідоцтвом про право на спадщину 2-644 від 17.03.2005). Однак, ОСОБА_1 рішення не виконує. Державним виконавцем направлено запити до відповідних органів для встановлення осіб, що зареєстровані за вищезазначеними адресами та надання правовстановлюючих документів.

На запит виконавця Державною податкової службою України надано відповідь №195819106 від 14.03.2024 , за якою повідомлено, що ОСОБА_1 одержує доходи (ознака доходу 127), однак кошти по рішенню суду він не сплачує.

24.01.2024 державним виконавцем здійснено вихід за адресою (місце реєстрації): АДРЕСА_1 , двері квартири відчинив громадянин, який відмовився надавати дані та повідомив, що боржник ОСОБА_1 не проживає за даною адресою та дане житло останній здає їм в оренду. Крім того, 24.01.2024 державним виконавцем здійснено вихід і за адресою (нерухоме майно належить на праві власності боржнику): АДРЕСА_2 , де не вдалося потрапити до житла боржника для перевірки майнового стану, проте сусід, який відмовився надавати дані про себе, повідомив, що за вищевказаною адресою проживає мама боржника.

07.03.2024 державним виконавцем здійснено повторно вихід за адресою: АДРЕСА_2 , але боржник не надав доступу до даного житла для перевірки його майнового стану, про що складено акт. Крім того, у акті зазначено, що боржник перебував за вказаною адресою і на території будинковолодіння знаходиться автомобіль марки TIGUAN н/з НОМЕР_2 , який належить боржнику і перебуває у розшуку. При цьому, боржник відмовився надати пояснення та надати автомобіль для опису і вилучення на виконання рішення суду. При проведенні виконавчої дії були присутні стягувач, боржник та працівники поліції.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України надано відповідь №195819905 від 14.03.2024 і повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_3 , не перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної фіскальної служби України від 27.03.2024 вбачається, що стосовно ОСОБА_1 відсутні дані про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи.

Отже, судом встановлено, що на даний час рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.07.2023 (справа №711/1135/23) не виконане, незважаючи на те, що воно набрало законної сили ще 13.12.2023 і про це рішення і постанову Черкаського апеляційного суду від 13.12.2023 ОСОБА_1 було відомо. Боржник на вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду не реагує та ухиляється від його виконання. Жодних заходів, спрямованих на виконання рішень суду, боржником не здійснено.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, висвітлених у листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» (у частині, що не суперечить нормам ЦПК України у ред. Закону України від 03.10.2017 та Закону України «Про виконавче провадження» у ред. від 02.06.2016), ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XIIта у п. 18 ч. 3ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного/приватного виконавця, суд має перевірити вчинення державним/приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися у справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець обґрунтував своє подання тим, що у порядку примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи та вчиняються дії щодо забезпечення виконання рішення суду: накладено арешт на майно боржника, здійснюється перевірка майнового стану боржника, проте, вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду проігноровані, сума боргу залишається несплаченою, будь-яких дій на погашення заборгованості боржник не здійснює протягом тривалого часу. Крім того, боржником вчинялися дії, які призвели до неможливості державному виконавцю провести виконавчі дії, відповідно до вимог Закону «Про виконавче провадження», направлені на встановлення ліквідного майна, належного боржнику, на яке могло бути звернене стягнення, про що свідчать дані акту від 07.03.2024.

Таким чином, суд вважає, що таке тривале невиконання рішення суду, при відсутності обставин, за яких є неможливим здійснення погашення заборгованості протягом тривалого часу, свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання судового рішення.

Будучи обізнаним про існуючу заборгованість, боржник не сприяє та не вживає заходів, направлених на виконання рішення суду (належний йому транспортний засіб перебуває у розшуку; ним здається в оренду жиле приміщення, як повідомили державному виконавцю орендарі, що може свідчити про отримання ним певних доходів, але заборгованість ним не погашається; дані, за яких би було встановлено, що він непрацездатний і не може працювати та отримувати доходи відсутні, тощо).

Як вбачається, невиконання боржником рішення суду не зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, неможливості бути працевлаштованим, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Тобто обставини, які склалися, свідчать, що боржник свідомо ухиляється від виконання- має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Навпаки, як вважає суд, його поведінка свідчить про те, що він взагалі не має намірів виконувати обов`язок щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Критерій достатності вжитих боржником, з метою належного виконання зобов`язання, заходів, визначається судом.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, боржником не подано доказів того, що з часу відкриття виконавчого провадження ним вживаються дії, об`єктивно спрямовані на погашення боргу перед стягувачами, та які б були співмірні борговим зобов`язанням. Встановлено, що навіть частково не погашена існуюча заборгованість.

Згідно із ст.446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Тимчасове обмеження фізичної особиу праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними статтею 441ЦПК України. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

В даному випадку, за матеріалами виконавчого провадження встановлено, що місцем виконання судового рішення є місце реєстрації боржника та місце знаходження його майна, які знаходяться на території Придніпровського району міста Черкаси.

Отже, суд вважає, що дії державного виконавця спрямовані на реальне та своєчасне виконання рішення суду, а тому подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , підлягає до задоволення.

При визначенні строку тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд вважає, що навіть, якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N32190/96, §96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі, у пункті 50 вказаного рішення, Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга №23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23.06.1981 за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

До того ж, при вирішенні даної справи судом враховані висновки, які висвітлені у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.05.2021 у справі Stetsov проти України (заява №5170/15).

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне визначити строк тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України 01 рік, тобто до 10.04.2025. На думку суду, саме такий строк на даний час є достатнім для виконання ряду виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні, спрямованих на виконання виконавчих документів (листів) Придніпровського районного суду м.Черкаси, зокрема про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 85146,49грн. та на користь держави судового збору у розмірі 851,47грн. При цьому, як на думку суду, у подальшому існує можливість продовження визначеного строку, якщо необхідність у застосуванні заходу тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не відпаде.

Слід також зазначити, що виконання даної ухвали слід покласти на головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сидоренко А.Г.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 441 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання задовольнити.

Тимчасово, на строк до 10 квітня 2025 року, обмежити у праві виїзду за межі України гр-ну України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань перед гр. ОСОБА_2 та державою Україна, за виконавчими листами №711/1135/23, які видані Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Копію ухвали направити для виконання до адміністрації Державної прикордонної служби України та до органів держаної виконавчої служби.

Виконання цієї ухвали покласти на головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Аллу Григорівну.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 11.04.2024.

Головуючий: С. М. Позарецька