ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/6570/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області

від 04 грудня 2023 року

у цивільній справі №361/10420/23 Броварського міськрайонного суду Київської області

за подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни

про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

стягувач - ОСОБА_1

боржник - ОСОБА_2

заінтересована особа - ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року приватний виконавець Фесик М. О. звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з поданням про визначення частки боржника ОСОБА_2 у земельній ділянці, якою він володіє спільно з ОСОБА_3 .

Подання обґрунтоване тим, що у виконавчому провадженні НОМЕР_1 відносно боржника ОСОБА_2 , виконавцю, в ході здійснення заходів з розшуку майна боржника, стало відомо, що у 2004 році зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Зазначений шлюб не розірвано.

Під час перебування у шлюбі з боржником, його дружина ОСОБА_3 09.09.2013 набула у власність земельну ділянку.

Забезпечуючи право стягувача, приватний виконавець звернулася до суду із вказаним поданням, в якому просила суд визначити частку майна боржника у земельній ділянці, яка є спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2023 року подання приватного виконавця залишено без розгляду, у зв`язку із тим, що існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, стягувач ОСОБА_1 посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не врахував, що матеріали справи не містять доказів існування спору про право між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо спільного майна подружжя, зокрема земельної ділянки.

Зазначав, що місцевий суд безпідставно дійшов висновку про наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спору про право щодо набутої у шлюбі земельної ділянки, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 .

Судом проігноровано правові позиції, висловлені у постановах Верховного Суду у справах №452/4039/21 від 23.08.2023 та №755/4511/19 від 30.10.2023, в яких Верховний Суд зазначив про необхідність розмежування випадків, коли щодо вирішення питання про визначення частики майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

Додав, що вирішення питання про відкриття провадження у справі є суто технічним, процесуальним питанням, не є оцінкою доказів та правовідносин у справі по суті та не має бути пов`язаним із внутрішнім переконанням суду щодо застосування процесуального закону.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав, наведених в ній.

Боржник - ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Приватний виконавець Фесик М. О., належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника, перевірила доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі виник спір щодо визначення частки майна боржника, яке належить боржнику та його дружині на праві спільної сумісної власності, а ст. 443 ЦПУ України підлягає застосуванню, виключно за відсутності спору про право. Суд вказав, що такий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №916/2813/18.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що пр ватний виконавець Фесик М. О. звернувся до суду з поданням про визначення частки боржника ОСОБА_2 у земельній ділянці, яка є спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в порядку ст. 443 ЦПК України.

Однак суд першої інстанції не врахував, що правовідносини, що були предметом перегляду Великої Палати Верховного Суду у справі №916/2813/18 від 29.06.2021 стосувалися визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі приватного підприємства з підстав відсутності згоди на дарування частки у статутному капіталі, яка була спільним майном подружжя, а тому не є тотожними із правовідносинами у справі, що переглядається, у зв'язку з чим посилання суду на вказаний висновок є помилковим.

У справі № 2-591/11 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає. Стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору.

Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

На це вказав Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2023 року у справі № 755/4511/19.

Однак, на вказаний висновок Верховного Суду суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність спору про право у даній справі.

У справі, яка переглядається, встановлено, що спірна земельна ділянка належить на праві спільної власності боржнику ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 . Тобто, на час звернення приватного виконавця до суду з поданням, спірна земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім того, суд не звернув уваги також на те, що матеріали справи не містять доказів, що на час звернення приватного виконавця з поданням про визначення частки боржника ОСОБА_2 у земельній ділянці, якою він володіє спільно з ОСОБА_3 , існував спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо права власності на вказану земельну ділянку чи будь якого іншого спору, щодо спільного майна подружжя.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про залишення без розгляду подання приватного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України про визначення частки майна боржника постановлено з порушенням норм процесуального права.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що суд дійшов безпідставного висновку про наявність спору у справі, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду подання приватного виконавця, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389, 390 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2023 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 27 березня 2024 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська