Провадження № 2/201/775/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко Вікторія Борисівна про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 листопада 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко Вікторія Борисівна про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті залишилася спадщина, що складається зокрема, із квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 залишила заповіт від 11 лютого 2016 року, посвідчений секретарем Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Тополь С.І., згідно якого усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_1 .

У встановлений законодавством строк, позивач звернулась до Державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим 27 вересня 2019 року була заведена спадкова справа № 144/2019.

Однак позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_2 , оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину від 23 січня 2009 року.

За наведених підстав, нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 жовтня 2023 року. Після смерті спадкодавці вказаний правовстановлюючий документ знайти не вдалося. Однак на підставі запиту Державного нотаріуса від 27 вересня 2022 року, КП «Дніпровське МБТІ» надало інформацію від 05 жовтня 2022 року, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про право приватної власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 січня 2009 р., виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-68, зареєстрованого КП «ДМБТІ» 23 лютого 2009 р. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 26044710.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом відзив не подав

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 21 листопада 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.21-22).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року було відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко Вікторія Борисівна про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та витребувано докази, які зазначав позивач в позовній заяві. (а.с.23-24).

Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. (а.с.41-42).

27 лютого 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

29 лютого 2024 року від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі та на виконання ухвали суду від 22 листопада 2023 року надано копію спадкової справи.

Позивач просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, про що надала відповідну заяву.

Фактичні обставини встановленні судом

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , дане підтверджує свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 . (а.с.9)

Після її смерті залишилася спадщина, що складається зокрема, із квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт від 11 лютого 2016 року, посвідчений секретарем Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Тополь С.І., згідно якого усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_1 . (а.с.8).

У встановлений законодавством строк, позивач звернулась до Державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим 27 вересня 2019 року була заведена спадкова справа № 144/2019.

Однак позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_2 , оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину від 23 січня 2009 року.

За наведених підстав, нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 жовтня 2023 року. (а.с.10-11).

Після смерті спадкодавці вказаний правовстановлюючий документ знайти не вдалося. Однак на підставі запиту Державного нотаріуса від 27 вересня 2022 року, КП «Дніпровське МБТІ» надало інформацію від 05 жовтня 2022 року, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про право приватної власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 січня 2009 р., виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-68, зареєстрованого КП «ДМБТІ» 23 лютого 2009 р. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 26044710. (а.с.12).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою-другою ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено що, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні визначено Законом України "Про нотаріат", глава 7 розділу ІІІ якого, передбачає видачу свідоцтва про право на спадщину.

Так, згідно ч. 1ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (ч. 1ст. 68 Закону України "Про нотаріат").

Позивач є спадкоємцем за заповітом. Відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулася лише позивач.

Відповідно до ч. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Так як нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову квартиру у позивача виникло право на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання права власності в судовому порядку.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач у встановленому законом порядку звернулася до державного нотаріуса для оформлення спадщини на нерухоме майно та їй необхідно було надати в нотаріальну контору правовстановлюючі документи на право власності на нерухоме майно, але через їх відсутність нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначену квартиру.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 76-78, 81, 141, 263-265,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко Вікторія Борисівна про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач: Дніпровська міська рада, , м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75.

Третя особа: Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко Вікторія Борисівна, смт. Магдалинівка, вул. Центральна, буд. 32.

Повний текст рішення складено 29 березня 2024 року.

Суддя С.О. Демидова