Дата документу 04.01.2024 Справа № 336/8013/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/8013/21Головуючий у 1-й інстанції: Савеленко О.А.
Пр. № 22-ц/807/144/24Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2021 року у справі за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (надалі КОНЦЕРН «МТМ») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-10), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (але фактично заявлено заборгованість лише з централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2014 року по 01.09.2021 року у розмірі 22054,55 грн., від сплати якої відповідачі на його користь у добровільному порядку ухиляються, а також судовий збір 2770,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Савеленко О.А. (а.с. 11). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 16) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2021 року (суддя Савеленко О.А. - а.с. 35-39) позов КОНЦЕРНУ «МТМ» у цій справі задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 22054,55 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» витрати по сплаті судового збору по 756,67 грн. з кожного.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2023 року (суддя Дмитрюк О.В. - а.с. 85-88) заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2021 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 94-99) просив заочне рішення суду першої інстанції у цій справі в частині стягнення з нього - ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованості за період з 01.10.2014 по 01.09.2021 рік у розмірі 22054,55 грн. та окремо судового збору у розмірі 756,67 грн. скасувати ухвалити нове рішення у цій частині про відмову КОНЦЕРНУ «МТМ».

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 100). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 у цій справі відкрито 01 листопада 2023 року (а.с. 105), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 106).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

22 листопада 2023 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах. Так, КСУ визнав неконституційними пункти 1, 5 ч. 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу, які визначають, що малозначними справами є: 1 справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб тобто, станом на 2023 рік 268400,00 грн.; 5 справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує 250 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, 671000,00 грн.

Зокрема, КСУ зазначив, що установлення у процесуальному законі розміру ціни позову як критерію для віднесення справи до категорії малозначних має бути ґрунтовано на принципові домірності, що зобов?язує державу визначити в Кодексі такий розмір ціни позову, який не буде надмірним для обраної мети та не спотворить розуміння справи як малозначної для особи.

Разом з тим, визначені розміри ціни позову як критерії віднесення справи до категорії малозначних у сумах 268400,00 грн. та 671000,00 грн. є не лише значними, а й перевищують установлені в законі розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб та мінімальної заробітної плати.

Зокрема, визначений у пункті 1 ч. 6 статті 19 ЦПК розмір ціни позову перевищує 40 мінімальних заробітних плат та дорівнює 8 рокам одержання особою виплат у разі, якщо ці виплати дорівнюватимуть розміру прожиткового мінімуму. За пунктом 5 ціна позову перевищує 100 мінімальних заробітних плат та дорівнює 20 рокам одержання особою виплат у розмірі прожиткового мінімуму.

Проте, ці пункти втрачають чинність через 6 місяців із дня ухвалення КСУ цього Рішення, тобто, у травні 2024 року. До того часу Верховній Раді треба привести нормативне регулювання, установлене цими пунктами ЦПК у відповідність до Конституції та цього Рішення КСУ.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач КОНЦЕРН «МТМ» подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 110- 126). Інші відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі. Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів апеляційного суду взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що всі учасники цієї справи із вищезазначеним заочним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує заочне рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині стягнення з нього ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» у солідарному порядку заборгованості за період з 01.10.2014 по 01.09.2021 рік у розмірі 22054,55 грн. та окремо судового збору у розмірі 756,67 грн.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 і лише в оскаржуваній нею частині - в частині стягнення з нього ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» у солідарному порядку заборгованості за період з 01.10.2014 по 01.09.2021 рік у розмірі 22054,55 грн. та окремо судового збору у розмірі 756,67 грн.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі в оскаржуваній частині в частині стягнення з нього ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» у солідарному порядку заборгованості за період з 01.10.2014 по 01.09.2021 рік у розмірі 22054,55 грн. та окремо судового збору у розмірі 756,67 грн. керувався ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, 141, 247, 263-265, 279, 280-281, 284 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій частині.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись можна лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, має місце у цій справі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки, як встановлено апеляційним судом:

-ухвалою суду першої інстанції (а.с. 16) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін,

- у матеріалах цієї справи наявні лише:

= витяг з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації в установленому законом порядку місця проживання відповідача ОСОБА_1 станом на 30.09.2021 року за вищезазначеною адресою АДРЕСА_1 (а.с.15),

= супроводжувальний лист про направлення у тому числі відповідачу ОСОБА_1 судом першої інстанції копії вищезазначеної позовної заяви позивача та копії ухвали про відкриття провадження у цій справі судом першої інстанції (а.с.17),

= копія судової повістки на ім`я відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на судове засідання 03.11.2021 року (а.с. 18),

= оголошення про виклик відповідача ОСОБА_1 , як особи, зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, на судове засідання 03.11.2021 року (а.с. 21), без дотримання вимог ЦПК України, оскільки місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 на час розгляду цієї справи судом першої інстанції було відоме,

= копія судової повістки на ім`я відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на судове засідання 13.12.2021 року (а.с. 30),

= оголошення про виклик відповідача ОСОБА_1 , як особи, зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, на судове засідання 13.12.2021 року (а.с. 33),без дотримання вимог ЦПК України, оскільки місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 на час розгляду цієї справи судом першої інстанції відоме,

= конверт із копією оскаржуваного заочного рішення у тому числі на ім`я відповідача ОСОБА_1 , що повернувся на адресу суду першої інстанції без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 42),

-тобто у цій справі відсутні належні докази належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 та вищезазначені дати судових засідань у цій справі та вручення йому копії позовної заяви позивача, ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у цій справі чи судових повісток на судові засідання у суді першої інстанції, призначені на 03.11.2021 року та 13.12.2021 року, які б могли свідчити про його обізнаність про наявність цієї справи у суді першої інстанції,

-згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі ЄУН 752/11896/17-ц, приписи ЦПК України…не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду із вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи;

-і апелянт відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує свою вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі у тому числі такою підставою (а.с. 96),

- належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Разом із тим, в іншій частині апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції у цій справі, вважає заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині у цій справі по суті правильним, а тому вважає за необхідне повторити останнє.

Оскільки судом першої інстанції було правильно вирішено позовні вимоги позивача КОНЦЕРНУ «МТМ» до відповідача ОСОБА_1 у цій справі по суті.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є належним у солідарному порядку відповідачем у цій справі за вищезазначеним позовом позивача КОНЦЕРНУ «МТМ» до нього про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованих опалення за адресою: АДРЕСА_1 в період нарахування вищезазначеної заборгованості з 01.10.2014 року по 01.09.2021 року.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 весь час нарахування вказаної заборгованості був зареєстрований за вказаною адресою (витяг а.с. 15) та у установленому законом порядку не повідомляв позивача КОНЦЕРН «МТМ» про зміну свого місця фактичного проживання взагалі та у тому числі у будь-який період та у тому числі у зв`язку із працевлаштуванням на роботу у м. Києві із наданням останньому на підтвердження цього належних письмових доказів (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).

Копії:

- наказу № 168-к про переведення на роботу відповідача ОСОБА_1 водієм тролейбуса на посаду начальника маршруту міського електротранспорту КП «КИЇВПАСТРАНС» лише від 01.11.2021 року із шляховими листами та табелем обліку за листопад 2021 року,

- та заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2022 року у справі ЄУН 336/1552/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, яким визнано у тому числі відповідача ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вигляді вищезазначеної квартири АДРЕСА_2 , через непроживання в ній останнього без поважних причин начеб - то з 2010 року

надані відповідачем ОСОБА_1 лише суду у цій справі до його заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення у суді першої інстанції (а.с. 51-57, 61-65).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що надана відповідачем ОСОБА_1 копія вищевказаного заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя лише від 27 червня 2022 року в іншій справі ЄУН 336/1552/22 про визнання його таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою, не містить взагалі відмітки суду про набрання ним законної сили. Також, відповідачем ОСОБА_1 у матеріали цієї справи не було доказів виконання цього рішення взагалі та конкретної дати останнього.

В силу вимог ст. 82 ч. 5 ЦПК України лише обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 буде вважатись особою, яка втратила право користування вищезазначеною квартирою АДРЕСА_1 на підставі вищевказаного заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2022 року в іншій справі ЄУН 336/1552/22 лише з дати набрання законної сили останнім. До цієї дати ОСОБА_1 не звільнений обов`язку оплачувати послуги позивача з централізованого опалення по вищезазначеній квартирі.

Також, вартість послуг з централізованого опалення позивача нараховувалась позивачем належному відповідачу ОСОБА_1 у цій справі, саме як зареєстрованій у період нарахування заборгованості квартиріособі з централізованого опалення вищезазначеної квартири - пропорційно опалюваній площі цієї квартири незалежно від його проживання (непроживання) у цій квартирі у період з 01.10.2014 року по 01.09.2021 року, тобто у будь-якому випадку до набрання законної сили вищезазначеним заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2022 року в іншій справі ЄУН 336/1552/22.

Згідно з розрахунком суми заборгованості відповідачів та зокрема ОСОБА_1 , як солідарного боржника, за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вищезазначеною адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2014 року по 01.09.2021 року складає 22054,55 грн. (розрахунок позивача а.с. 6-8), від сплати якої відповідачі та зокрема відповідач ОСОБА_1 на користь позивача у добровільному порядку ухиляються.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні і відповідачами та зокрема відповідачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надані (квитанції про сплату будь-яких щомісячних платежів відповідачами, які не були враховані у вищезазначеному розрахунку заборгованості відповідачів, контрозрахунок заборгованості відповідачів по вищезазначеній квартирі тощо).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав позов позивача по суті в оскаржуваній частині заочного рішення у цій справі обґрунтованим до відповідача ОСОБА_1 і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Хоча:

- суд першої інстанції не мав права за власною ініціативою без заяви сторони відповідачів про застосування позовної давності (яка у матеріалах цієї справи була відсутня станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції) вирішувати питання про застосування позовної давності у цій справі до будь-якої вищезазначеної заборгованості відповідачів, у тому числі починаючи з 01.10.2014 року по 12.03.2017 року,

- а апеляційний суд вже має право при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах необізнаності відповідача ОСОБА_1 про наявність цієї справи у суді першої інстанції та заяви останньої про її застосовування у цій справі (заява про перегляд заочного рішення у суді першої інстанції - а.с. 48 та апеляційна скарга в апеляційному суді - а.с. 96) в силу вимог ст. 267 ч. ч. 3, 4 ЦК України,

- однак, при цьому апеляційним судом також встановлено, що:

= хоча і позивач КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів про стягнення вищезазначеної заборгованості за період з 01.10.2014 року по 01.09.2021 року - 29.09.2021 року (відмітка суду на позові а.с. 2) та, відповідно, заборгованість відповідачів, нарахована позивачем за період з 29.09.2018 року по 01.09.2021 року знаходиться в межах загального (трирічного) строку позовної давності стосується заборгованості,

= проте, з урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , яким було доповнено ЦК України відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID -19) від 30.03.2020 року № 540-ІХ , під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання корона вірусної хвороби (COVID -19), строки, визначені у тому числі ст. 257 ЦК України (Загальна позовна давність)..., продовжуються на строк дії такого карантину (з 12.03.2020 року до 01.07.2023 року загальновідома інформація - ст. 82 ч. 3 ЦПК України), строк позовної давності міг бути застосований апеляційним судом у цій справі до вимог позивача до 12.03.2017 року,

- але апеляційним судом також встановлено, що у період нарахування позивачем вищезазначеної заборгованості відповідачам за період з 01.10.2014 року по 12.03.2017 року та у подальшому мали місце щомісячні проплати, у тому числі які перевищували щомісячні нарахування останньої з централізованого опалення, а саме: жовтень 2014 року - 218, 27 грн. при щомісячному нарахуванні 80,22 грн. за централізоване опалення, листопад 2014 року 200,00 грн., жовтень 2016 року 500,00 грн. при щомісячному нарахуванні 396,30 грн., листопад 2018 року 200,00 грн., лютий 2019 року 2000,00 грн. при місячному нарахуванні 1645,67 грн., березень 2019 року 500,00 грн., квітень 2019 року 2000,00 грн. при місячному нарахуванні 275,63 грн., червень 2019 року 1000,00 грн. при місячному нарахуванні - 00,00 грн., липень 2019 року 1000,00 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн., вересень 2019 року 2000,00 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн., листопад 2019 року 1000,00 грн. при місячному нарахуванні 813,56 грн., лютий 2020 року 600,00 грн., грудень 2020 року 1500,00 грн., січень 2021 року 2886,73 грн. при місячному нарахуванні 657,94 грн., квітень 2021 року 644,30 грн. при місячному нарахуванні 539,83 грн., які в силу вимог ст. 264 ч. 1 ЦК України свідчать про визнання солідарними відповідачами та у тому числі відповідачем ОСОБА_1 свого боргу перед позивачем та які в силу вимог ст. 264 ч. 3 ЦК України перервали перебіг загальної (трирічної) позовної давності, після переривання перебігу позовної давності загальний (трирічний) строк починається заново.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в іншій частині є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію цього відповідача у цій справі, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідачів, та зокрема відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції при розгляді питання про перегляд вищезазначеного заочного рішення будь-яких належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень в оскаржуваній частині проти позову позивача до нього ОСОБА_1 по суті та, відповідно, у спростування останнього у цій справі у цій частині.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України також сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази передбачені ст. ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, та відповідачами і зокрема відповідачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині в частині солідарного у солідарному порядку на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» з ОСОБА_1 заборгованості за період з 01.10.2014 по 01.09.2021 рік у розмірі 22054,55 грн. та окремо судового збору у розмірі 756,67 грн. скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення (прийняти постанову), стягнути з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» () у солідарному порядку заборгованість за період з 01.10.2014 по 01.09.2021 рік у розмірі 22054,55 грн. та окремо судовий збір у розмірі 756,67 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1,13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково при вищевикладених обставинах,

-останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій,

-з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору у розмірі 756,67 грн. (розрахунок: платіжне доручення на суму сплати позивачем судового збору за позовну заяву у цій справі на суму 2270,00 грн. (а.с.1)/3).

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_1 не позбавлений права вирішувати окремо від цієї справи питання погашення будь-якого розміру вищезазначеної стягнутої з нього солідарно заборгованості із своїми родичами, які є солідарними відповідачами у цій справі, вже на стадії виконання судового рішення у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371 372, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2021 рокуу цій справі в оскаржуваній частині в частині стягнення у солідарному порядку на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» з ОСОБА_1 заборгованості за період з 01.10.2014 по 01.09.2021 рік у розмірі 22054,55 грн. та окремо судового збору у розмірі 756,67 грн. скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення (прийняти постанову).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» () у солідарному порядку заборгованість за період з 01.10.2014 по 01.09.2021 рік у розмірі 22054,55 грн. та окремо судовий збір у розмірі 756,67 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 04.01.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.