Справа № 474/426/23
Провадження № 2др/474/3/24
УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

28.03.24р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі судді Сокола Ф.Г., розглянув матеріали заяви представниці позивачки ОСОБА_1 - адвокатки Албул Тамари Валентинівни про стягнення судових витрат у справі № 474/426/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

21.03.2024р. представниця позивачки ОСОБА_1 - адвокатка Албул Тамара Валентинівна (далі - заявниця) звернулася до суду із заявою про стягнення судових витрат у справі № 474/426/23, у якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Заява обґрунтована тим, що 22.12.2023р. рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково.

Під час розгляду справи представницею позивача ОСОБА_3 було заявлено орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги № 22/04-23 від 03.04.2023р. та надано відповідні документи.

В подальшому між ОСОБА_1 та адвокаткою Албул Т.В. було складено акт виконаних робіт від 24.12.2023р.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час судових дебатів 18.02.2021р. представницею позивачки зроблено усну заяву щодо подання доказів на підтвердження понесених судових витрат під час розгляду даної справи, після ухвалення рішення судом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Дослідив матеріали справи разом із заявою про стягнення судових витрат, судом встановлено таке.

За правилом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19), законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Таким чином, положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду таку заяву.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ст.ст. 123 та 124 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ст. 44 ЦПК України)

22.12.2023р. Врадіївським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 474/246/23, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково, та стягнуто з відповідача на користь позивачки заборгованість за договором позики № 101221/28 від 10.12.2021р. в сумі 442 690 грн. 45 коп., з яких: 365 686 грн. 00 коп. - основного боргу та 77 004 грн. 45 коп. - процентів. Та ним же стягнуто з відповідача на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 4 426 грн. 81 коп.

У мотивувальній частині вказаного рішення судом при вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), зазначено, що питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу буде вирішено в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Із заявою про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) у вказаній справі в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представниця позивачки - адвокатка Албул Т.В. звернулася до суду 21.03.2024р.

При цьому у додатки до заяви про стягнення судових витрат, представницею позивачки - адвокаткою Албул Т.В. надано договір № 22/04-23 від 03.04.2023р. про надання правничої (правової) допомоги, акт виконаних робіт до цього ж договору від 24.12.2023р., рахунок-фактуру № 4 від 11.04.2023р., прибутковий касовий ордер № 4 від 11.04.2023р., квитанцію до прибуткового касового ордеру № 4 від 11.04.2023р.

А також додано копію бланку відправлення кур`єрської служби доставки Товариства з обмеженою відповідальністю Двадцять п`ять годин ПН 2706, у якій містяться дані та адреса відправника ОСОБА_3 , дані та адреса одержувача Врадіївський район. суд Микол. області, дата ІНФОРМАЦІЯ_1 , примітка справа № 474/426/23, опис вкладеного (заява про стягнення судових витрат), та печатка товариства.

Водночас, як вбачається з матеріалів заяви, остання була прийнята до відправлення компанією Нова пошта 21.03.2024р. та надійшла до суду 25.03.2024р. Штрих-код відправлення 6258.

Згідно з детальним трекінгом посилки № 6258 вбачається, що маркування посилки сформовано з використанням застосунку компанії Нова пошта 21.03.2024р. о 15 год. 16 хв., та здано фактично до відділення компанії Нова пошта № 20 м. Одеси 21.03.2024р. о 16 год. 34 хв.

З огляду на вище викладене слід зазначити, що обираючи стандарт доказування, який має використовуватися, слід віддати перевагу стандарту поза розумним сумнівом перед стандартом баланс ймовірностей. Це означає, що в достовірності факту не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини. Так, у параграфі 55 рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2012р. у справі Гриненко проти України зазначається, що при оцінці доказів Європейський суд зазвичай застосовує стандарт доведення поза всяким розумним сумнівом. Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.

Суд ставить під сумнів наданий до суду бланк кур`єрського відправлення ПН № 2706 ТОВ Двадцять п`ять годин, який доданий до заяви про стягнення судових витрат, оскільки бланк, який надійшов до суду, не містить відмітки про здійснення доставки відправлення вказаним товариством та дату здійснення такої. Не містить бланк відправлення і даних до якого саме відділення, підрозділу, філії товариства було здано відправлення, а також не зазначено прізвища, ініціалів кур`єра, який отримав та здійснив відправлення, відповідно до граф накладної.

Крім цього до суду не надано розрахунковий документ поштового відділення, що підтверджує надання 24.12.2023р. ТОВ Двадцять п`ять годин послуг поштового зв`язку представниці позивачки ОСОБА_3 (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), як належний доказ дати направлення на адресу суду заяви про стягнення судових витрат.

При цьому слід зауважити, що між датою формування накладної кур`єрською службою доставки ТОВ Двадцять п`ять годин у грудні 2023 року та доставленням вказаного відправлення до суду пройшло три місяці, що перевищує розумні строки для доставки поштового відправлення. Будь які докази, які зумовили такий тривалий термін для її здійснення чи вчинення заявницею дій щодо прискорення такого, матеріали заяви не містять.

Наведені обставини загалом унеможливлюють дійти однозначного висновку щодо достовірності дати звернення представниці позивачки ОСОБА_3 із заявою про стягнення витрат до відділення поштового зв`язку.

Отже подані із заявою про стягнення витрат докази були надані представницею позивачки ОСОБА_3 поза межами строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та без клопотання про поновлення строку на подання доказів щодо розміру витрат на правову допомогу.

Таким чином, оскільки представницею позивачки ОСОБА_3 пропущено строк для подання доказів, понесених витрат, і вона не просила поновити цей строк та не вказала про поважність причин його пропуску, а тому заява про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 20 000 грн. 00 коп. підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 141, 246, 259-263, 270 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву представниці позивачки ОСОБА_1 - адвокатки Албул Тамари Валентинівни про стягнення судових витрат у справі № 474/426/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ф.Г. Сокол