У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2024 Справа №607/3336/24 Провадження №2-з/607/34/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позовуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та відновлення становища, яке існувало до порушення ,

В С Т А Н О В И В :

14.02.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га, укладений 13.09.2022 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т.В. та зареєстрований в реєстрі нотаріуса за №1279; відновити становище, яке існувало до порушення прав та інтересів ОСОБА_1 , шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га. у власність ОСОБА_3 .

Із змісту поданої позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 25.11.2020 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено угоду про будівництво котеджу, за якою ОСОБА_3 зобов`язувався за кошти ОСОБА_1 здійснити будівництво котеджу на власній земельній ділянці та після введення об`єкту в експлуатацію передати його разом із частиною земельної ділянки позивачу у строк до 31.12.2021. ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаною угодою виконала у повному обсязі та сплатила відповідачу ОСОБА_3 22 000 доларів США. Зазначила, що 28.04.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк для будівництва ОСОБА_3 котеджу до 30.09.2022 та передбачали, що у разі невиконання ним своїх зобов`язань та не передачі об`єкту позивачу, ОСОБА_3 зобов`язаний повернути позивачу 22 000 доларів США, а також сплатити штраф у розмірі 28 000 доларів США. та пеню. ОСОБА_3 до виконання своїх договірних зобов`язань у додатково наданий строк не приступив, почавши відчужувати все належне йому майно, зокрема, 13.09.2022 продав ОСОБА_4 земельну ділянку, яка є суміжною із земельною ділянкою на якій він повинен був збудувати котедж для позивача, тим самим позбавивши себе будь-якого майна. 30.09.2022 позивач звернулась із позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, за наслідками розгляду якого Тернопільським міськрайонним судом 22.03.2023 винесено рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто на його користь із ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 22 000 доларів США та 28000 доларів США за невиконання умов договору, яке на даний час не виконано у зв`язку із відсутністю майна у боржника. Вважає такі дії ОСОБА_3 недобросовісними, оскільки останній за 17 днів до настання кінцевої дати виконання своїх зобов`язань, усвідомлюючи негативні наслідки для себе у випадку їх невиконання, вжив заходів щодо ухилення від їх настання (ставши неплатоспроможним), що порушує майнові інтереси позивача. Так, позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_3 у період після укладення додаткової угоди з 28.04.2022 до 30.09.2022 (дата закінчення додатково наданого строку на виконання зобов`язань щодо будівництва котеджу та передачі його позивачу здійснив відчуження всього іншого належного йому майна, тим самим приховавши його від можливості звернення на нього стягнення у виконавчому провадженні. Окрім відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, ОСОБА_3 в той же день 13.09.2022, продав ОСОБА_4 іншу належну йому суміжну ділянку з кадастровим номером 602:001:0502 площею 0,037 га. При цьому, обидві ділянки були відчужені за загальною ціною 26,4 тис.грн., що є нижче ринкової вартості приблизно у 20 разів. Заявник вважає, що ОСОБА_3 станом на день продажу земельних ділянок ОСОБА_4 (13.09.2022) вже мав прострочене зобов`язання перед позивачем згідно угоди від 25.11.2020 ( у вигляді незавершеного будівництва котеджу та не передачі його разом із частиною земельної ділянки у строк до 31.12.2021); продаючи земельні ділянки ОСОБА_4 до закінчення додатково наданого строку, чітко усвідомлював як об`єктивну неможливість до 30.09.2022 (тобто за 17 днів) завершити будівництво об`єкту нерухомості та передати його разом із земельною ділянкою позивачу; свідомо задля уникнення (унеможливлення) виконання своїх зобов`язань, продав належні йому земельні ділянки третій особі, приховавши їх таким чином від звернення на них стягнення; після продажу земельних ділянок перестав володіти будь-яким нерухомим майном на яке можливо було б звернути стягнення, оскільки перед відчуженням земельних ділянок ОСОБА_3 протягом додатково наданого строку виконання зобов`язань (28.04.2022-30.09.2022) вчинив і ряд інших правочинів, спрямованих на виведення (приховування) активів, задля недопущення звернення стягнення; уклав оспорюваний договір з приховуванням обставин, які мають істотне значення. Відтак, позивач вважає, що спірний правочин є фраудаторним, тобто таким, що спрямований на шкоду позивачу, порушує її майнові інтереси, як кредитора та направлений на недопущення звернення стягнення на майно ОСОБА_3 як боржника.

Ухвалою від 15.02.2024 відкрито провадження у даній справі.

Крім цього, ухвалою від 15.02.2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти дії, спрямовані на відчуження, об`єднання чи поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

26.03.2024, представником ОСОБА_1 адвокатом Веприк Т.М. подано заяву про забезпечення позову у даній справі шляхом заборони ОСОБА_4 та іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які підготовчі чи будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га, вводити в експлуатацію об`єкти на ній, реєструвати об`єкти незавершеного будівництва, права на майбутні об`єкти нерухомості на вказаній земельній ділянці та передавати права на земельну ділянку іншим особам, а також шляхом заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам (управлінням), здійснювати реєстрацію декларацій про готовність будь-яких об`єктів до експлуатації (або будь якого іншого документа, яким вводитиметься об`єкт в експлуатацію) на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га та вчиняти будь-які дії по введенню в експлуатацію об`єктів на вказаній земельній ділянці.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує на те, що 13.03. 2024 представником ОСОБА_4 було подано відзив на позов у справі, до якого долучено витяг з Реєстру будівельної діяльності від 30.01.2023. Із вказаного витягу вбачається, що Державною інспекцією архітектури та містобудування України прийнято запит на зміну даних в повідомленні про початок виконання будівельних робіт реєстраційний номер в ЄДЕССБ - ТП03, Підстави внесення зміни: отримано повідомлення про зміну даних - право будівництва передано іншому замовнику - ОСОБА_4 . Вказані обставини щодо заміни замовника будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0501 з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 підтверджуються також листом Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) № 1572/05/18-24 від 21.03.2024, наданого у відповідь на адвокатський запит від 15.03.2024. Наведені обставини свідчать про наміри ОСОБА_4 здійснити забудову спірної ділянки. На переконання позивачки, обраний спосіб захисту у спорі є ефективним та забезпечить відновлення її прав та інтересів, враховуючи те, що при укладенні 13.09.2022 оспорюваного правочину, ОСОБА_3 , маючи невиконані зобов`язання перед позивачкою, діяв явно недобросовісно, без розумного пояснення мети та зловживав правами на розпорядження майном, оскільки вчинив продаж земельної ділянки на шкоду своєму кредитору - позивачці, з метою недопущення звернення стягнення на своє майно та відповідно позбавив себе володіння будь-яким майном. В свою чергу, задоволення судом заявлених позовних вимог матиме наслідком повернення земельної ділянки боржнику ОСОБА_3 за рахунок якої буде створена можливість задоволення (часткового задоволення) вимог кредитора ОСОБА_1 в рамках існуючого виконавчого провадження. Разом з тим, повернення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки з наявною на ній будівлею або незавершеним будівництвом, яке належатиме іншій особі, не сприятиме можливості реального виконання рішення суду, знівелює мету звернення до суду, порушуватиме принцип правової визначеності. Так, вважає, що у разі забудови ОСОБА_4 земельної ділянки, реєстрації незавершеного будівництва, введення в експлуатацію об`єкта будівництва, реєстрації права власності на нього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та у випадку задоволення позову у цій справі, власником земельної ділянки стане ОСОБА_3 , а власником об`єкта нерухомого майна на ній залишиться ОСОБА_4 . Такий стан речей унеможливить або утруднить звернення стягнення на земельну ділянку боржника ОСОБА_3 в рамках відкритого виконавчого провадження. В свою чергу, наведене унеможливить поновлення порушеного права та інтересу позивачки, а тому є обґрунтовані підстави для запобігання цьому шляхом вжиття додаткових заходів забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці, вводити об`єкти будівництва в експлуатацію, реєструвати право власності на незавершене будівництво або об`єкти нерухомості. Щодо співмірності застосування заходів для обох сторін, зазначає, що позивачкою наведено достатньо аргументів та доказів на підтвердження наявності в неї підстав захищати свої права та інтереси (в т.ч. шляхом забезпечення умов стягнення з ОСОБА_3 , сплачених йому протягом 2021 року коштів в сумі 22 000 дол. США). Також, представник позивача, у поданій ним заяві, зазначає, що застосування заходів зустрічного забезпечення є недоцільним, оскільки відсутні підстави, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі,відповідно до вимогст.153 ч.1 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову прийшов до наступних висновків.

Відповідно до копії спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.09.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т.В., ОСОБА_3 (Продавець) передав, а ОСОБА_4 (Покупець) прийняв у власність належну Продавцю земельну ділянку площею 0,038 га, що розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Байківці, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0501.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку площею 0,038 га з кадастровим номером :02:001:0501 за адресою: с.Байківці, Тернопільський район Тернопільська область 13.09.2022 року зареєстровано за ОСОБА_4 .

Предметом поданого позивачем позову є визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га, укладеного 13.09.2022 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т.В. та зареєстрований в реєстрі нотаріуса за №1279, а також відновлення становища, яке існувало до порушення прав та інтересів ОСОБА_1 - повернення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 .

Як вбачається з інформації Державної інспекції архітектури та містобудування України від 21.03.2024, адресованій адвокату Веприку Т.М., Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області зареєстроване повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 03.02.2021 щодо об`єкта будівництва «Будівництво індивідуального житлового будинку», за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0501, замовник будівництва ОСОБА_4 . Прийнято Державною інспекцією архітектури містобудування України запит на зміну даних в повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 30.01.2023 за реєстраційним номером ТП03-1. Підстави внесення зміни: отримано повідомлення про зміну даних право будівництва передано іншому замовнику

У зазначеній цивільній справі, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2024 року судом вжито заходів забезпечення позову, виходячи із його предмету та обгрунтувань позивачем такого забезпечення.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, виходячи із предмету заявленого позивачем позову, а також змісту заяви про забезпечення позову, із врахуванням підстав та обгрунтованості доцільності їх вжиття, вважає, що вона не підлягає до задоволення.

Так, суж вважає, що заявником не надано та не наведено доказів у поданій ним заяві, які б підтверджували існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі в майбутньому. При цьому, суд не приймає до уваги доводи заявника, що не вжиття заходів забезпечення позову зробить не можливим виконаннаня у майбутньому судового рішення, оскільки доказів такої загрози заявником суду не надано та ним не наведено. Крім цього, на думку суду, заявником не доведено у поданій заяві та не підтверджено належними і допустими доказами обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить захист прав, свобод чи інтересів позивача в подальшому. Адже, посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обгрунтування, вчинення відповідачем певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання майбутнього судового рішення, не є достатньою підставою на думку суду для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім цього, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник у поданій ним заяві не відповідають та є не співмірними із заявленими ним позовними вимогами, а ухвалою суду 15.02.2024 року забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти дії, спрямовані на відчуження, об`єднання чи поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Суд, вирішуючи дану заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , врахував оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу та прийшов до переконання, що у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та відновлення становища, яке існувало до порушення, відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Ромазан