Справа № 364/632/23
Провадження № 2/364/12/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року, Володарський районний суд Київської області

в складі головуючого судді Ткаченка О.В.

при секретарі Бондаренко Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володарка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ,

представник позивача: адвокат Діденко Олег Васильович, РНОКПП НОМЕР_2 , який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4026/10 від 25.06.2009 р., адреса: АДРЕСА_2 ,

до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ,

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання

права власності на 1/2 частку спадщини в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Володарського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання

права власності на 1/2 частку спадщини в порядку спадкування за законом.

20.03.2024 року сторони подали до суду мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

Позивач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд затвердити мирову угоду.

Відповідач в судовому засіданні мирову угоду підтримав.

Мирова угода приєднана до матеріалів справи. Сторонам зрозумілі наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбачені ст. 256 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст мирової угоди, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Проте, мирову угоду до суду було подано сторонами по справі без спільної письмової заяви про затвердження мирової угоди, що є порушенням вимог ст. 207 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоди сторони можуть вийти за межи предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторона мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією є ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до частин першої, другої статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Суд, надавши правову оцінку мирової угоди, вважає, що дата укладення мирової угоди зазначена 16.03.2023 року, а позов подано до суду 21.08.2023 року, тобто мирова угода укладена до подачі позову до суду. Отже, така угода не може бути затвердженою.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Предметом даного спору є нерухоме майно, право власності на яке позивач просить визнати за собою.

Для ухвалення законного і обґрунтованого рішення в даній справі суд має дослідити певне коло обставин, які відносяться до предмету доказування, зокрема встановити, чи підтверджується належними доказами право власності позивача на спірне майно та інші обставини, з`ясування яких може стати необхідним під час дослідження доказів.

Разом з тим, з поданих позивачем копій документів встановити вищезазначені обставини не виявляється можливим, у зв`язку з чим суд вважає, що заява про затвердження мирової угоди судом є передчасною та вважає за необхідне відмовити у її затвердженні та продовжити судовий розгляд.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 207, 263 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

У затвердженні мирової угоди по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на 1/2 частку спадщини в порядку спадкування за законом - відмовити й продовжити розгляд справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені учасниками справи до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення у даній справі.

Суддя О. В. Ткаченко