ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року

м. Харків

справа № 639/1403/23

провадження № 22-ц/818/619/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 листопада 2023 року ухвалене у складі судді Марченка В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на підставі виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Харкова за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.07.2011 у справі № 2-235/2011 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 20.07.2007 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у відділі РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова 20 липня 2007 року, актовий запис № 314. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харків від 30.06.2011 шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за згодою сторін проживає разом із відповідачкою. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харків від 19.07.2011 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину даного віку, щомісяця починаючи з 15.06.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з 15.06.2011 позивачем сумлінно сплачуються аліменти на дитину у розмірі встановленому рішенням суду. На даний момент у позивача змінилися обставини та він не в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі. Так, 28.01.2012 року позивачем було укладено новий шлюб з ОСОБА_6 , в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_7 . 22.02.2022. Ленінським районним судом шлюб між позивачем та ОСОБА_6 було розірвано, а в лютому 2023 року до виконавчої служби надійшов виконавчий лист виданий на виконання рішення Ленінського районного суду м. Харків від 17.09.2018, про існування якого позивачу не було відомо оскільки на момент його ухвалення позивач з другою дружиною перебував у шлюбі і повністю утримував дружину з дитиною, але остання подала до виконавчої служби виконавчий лист на примусове стягнення з позивача на її користь 1/4 частини доходу на утримання неповнолітнього сина. Крім цього, на утриманні позивача перебуває його непрацездатна матір, яка є пенсіонеркою за вислугою років, має невеликий розмір пенсії та хворіє, у зв`язку з чим проходить стаціонарне лікування наразі потребує тривалого обстеження та лікування. Інших дітей у матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не має, вона є одинокою жінкою, яка виживає на мінімальну пенсію у розмірі 2 320, 97 грн., інших джерел доході в неї не має.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 липня 2011 року по справі № 2-2359/2011 з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення обґрунтовано тим, що у позивача дійсно змінилося матеріальне положення, оскільки у позивача є неповнолітня дитина від другого шлюбу на яку позивач сплачує аліменти. Окрім того на утриманні позивача перебуває його матір ОСОБА_7 , якій відповідно до аліментного договору від 01.09.2023 позивач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5 500, 00 грн

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на не повне дослідження обставин справи просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що твердження позивача про, те що у зв`язку з розірвання шлюбу з другою дружиною, збільшилися його витрати на утримання другої дитини не доведені жодними належними та допустимими доказами.

Скаржник наголосила, що Постановою КМУ від 11 листопада 2022 року №1261 «Про внесення зміни до пункту 8 переліку видів доходів, як враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» було внесено зміни до пункту 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26.02.1993 доповнивши його після слів «з усіх видів грошового забезпечення» словами «, інших виплат) установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди яка виплачується на період воєнного стану». Таким чином, відповідно до змін в чинному законодавстві, обсяг доходу ОСОБА_1 , який враховується для визначення розміру аліментів, збільшився. Значене підтверджується Довідкою про нараховане грошове забезпечення №339 від 13.03.2023 заробітна плата Позивача за 2022 рік зросла з 19 224, грн до 42 273,92 грн.

Апелянт зауважила, що матір Позивача отримує пенсію за віком та з 16.05.2023 і по теперішній час є працевлаштованою до КНП «Міська поліклініка №24» Харківської міської ради, а договір про сплату аліментів матері ґрунтується на вільному волевиявленні сторін і жодним чином не доводить те, що мати позивача потребує матеріальної допомоги, тим паче утримання. Адвокат також зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що спільна дитина сторін ОСОБА_5 має вроджену ваду серця, а тому з метою уникнення ускладнень та своєчасного реагування на зміни в здоров`ї дитини Відповідач зобов`язана регулярно, не рідше 1 разу на 6-12 місяців проводити обстеження дитини, забезпечувати правильний спосіб життя дитини та збалансоване харчування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить відмовити в задоволені апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає доводи апеляційної скарги необгрунтованими тв безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що. у позивача дійсно змінилося матеріальне положення, оскільки у позивача є неповнолітня дитина від другого шлюбу на яку позивач сплачує аліменти. Окрім того на утриманні позивача перебуває його матір ОСОБА_7 , якій відповідно до аліментного договору від 01.09.2023 позивач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5 500, 00 грн

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії рішення суду по справі №2-2359/2011 від 19 липня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_11 , аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмір 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 28.01.2012 року, актовий запис № 64 та копії рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22.02.202 року по справі 642/455/22 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 28.01.2012 року перебував у шлюбі з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який за рішенням суду був розірваний.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 28.08.2012 року, актовий запис № 654, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_7 , батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Відповідно до копії рішення Ленінського районного суду від 11.09.2018 року по справі № 642/2886/18 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмір 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії постанови про відкриття провадження ВП № 70977834 вбачається, що в Холодногірсько-Новобаварському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 642/2886/18 виданий 19.01.2023 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмір 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_8 є матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно копії довідки про доходи № 589819 від 30.08.2023 року сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України вбачається, що ОСОБА_8 отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з липня 2022 року по липень 2023 року складає 33 035, 36 грн.

Відповідно до копії аліментного договору про утримання матері від 01.09.2023 року засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Самчук Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 25 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уклали договір про те, що ОСОБА_1 сплачуватиме на рахунок ОСОБА_7 аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 5 500, 0 грн. не пізніше 25 числа кожного місяця, договір укладено строком на п`ять років.

Згідно копії інформації сформованої за допомогою додатку "Реєстр нерухомості" № 894 від 03.09.2023 року вбачається, що у ОСОБА_1 відсутня будь-яка нерухомість.

Відповідно до копії довідки про нараховане грошове забезпечення № 1465 від 30.08.2023 року, ОСОБА_1 працює у військовому інституті танкових військ НТУ "ХПІ" та за період з серпня 2022 року по серпень 2023 року має сукупний річний дохід в розмірі 665 096, 35 грн.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії рішення суду по справі №2-2359/2011 від 19 липня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_11 , аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмір 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2011 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії рішення Ленінського районного суду від 11.09.2018 року по справі № 642/2886/18 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмір 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття

З урахуванням наявності на утриманні позивача окрім дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини ще і сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого також стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини, а в загальному розмірі позивач сплачує аліменти в розмірі 1/2 частки від свого заробітку (доходу), наявності на утриманні непрацюючої матері суд вважав можливим зменшити розмір аліментів на утримання, дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дитини, відповідатиме рівності прав дитини на належне матеріальне утримання.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після стягнення аліментів на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , погіршує майновий стан позивача.

Отже висновок суду про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

З урахуванням наявності на утриманні позивача двох дітей необхідним і достатнім розміром аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/6 частина від всіх видів заробітку позивача, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що мати позивача є працевлаштованою та працює, адже відповідно до довідки КНП «Міська поліклініка № 24» ОСОБА_13 не є співробітником закладу з 16.05.2023. Отже на момент ухвалення судового рішення ОСОБА_13 не працювала.

Щодо доводів скаржника стосовно того, що дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має хворобу серця апеляційний суд зазначає, що з матеріалів справи не можливо встановити, яку суму коштів ОСОБА_2 тратить на лікування дочки ОСОБА_5 , і чи не вистачатиме розміру аліментів на її утримання.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів у справі.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог і доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування даного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук