РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/1634/20

18 березня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в cкладі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що ОСОБА_3 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 30.09.2013.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.uа, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідача ознайомлено із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.uа) АТ КБ «ПРИВАТБАНК», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.uа, згідно яких обслуговується Відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Одночасно із вище зазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується Випискою по рахунку, та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000.00 грн.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.50. Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.1.12.3.

Таким чином, Відповідач зобов`язалась здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.

Однак відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджуєть випискою по рахунку.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, Відповідач станом на 25.08.2020 має заборгованість - 126878,72 грн., з яких: 89533,98 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 89533,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 18651,61 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 18693,13 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашати заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об`ємі з підстав, зазначених в позові. Зазначила, що банком надано достатньо доказів того, що між відповідачем та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, що відповідає всім вимогам законодавства, та надано достатньо доказів того, що відповідач порушила умови кредитного договору і у неї утворилась заборгованість. Зокрема до позовної заяви була надана копія анкети-заяви від 30.09.2013, в якій відповідач за допомогою свого підпису погодилась з тим, що підписанням цієї анкети-заяви згідна з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім вказаної анкети-заяви до позовної заявки долучено розрахунок заборгованості та виписку по картрахункам. Останнє погашення згідно виписки відбулося 08.04.2019 в розмірі 2787.00 грн. При цьому відповідачка в судовому процесі заборгованість не визнає і стверджує, що 12.02.2019 кошти були зняті не нею і шахрайським способом, однак в той же час 08.04.2019 здійснює погашення в розмірі 2787,00 грн. Таким чином ця дія свідчить про визнання нею заборгованості. Також просить суд врахувати, що банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 № 578/5, а також вбачається з правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.12.2019 по справі № 750/6058/17-ц, та від 20.10.2020 по справі № 456/3643/17.

Тобто твердження ОСОБА_3 про те, що банком не було вжито заходів щодо запобігання втраті коштів з кредитної карти № НОМЕР_1 , не відповідають дійсності, та вважають відповідачка добровільно уклала договір з «Vodafon» та розголосила інформацію про логін входу до Приват 24 та інші дані. Крім того офіційне звернення до банку відбулося після 10:00 год. Тобто клієнтка звернулася до банку вже після здійснення шахрайських операцій. Також АТ КБ «ПриватБанк» було проведено службове розслідування, згідно якого шахрайські операції були здійснені з нетипового для клієнта девайсу iPhone8.2 IOS 12.1.2, а типовий для клієнта - Redmi4Х Хіаоmі Аndroіd 7.1.2 . Під час проведення платежів логін та пароль не змінювалися, PIN-код не змінювався. Зміни відбулися вже після звернення клієнта до банку з 10:25:51 год. Таким чином, шахрайські дії третіх осіб по відношенню до клієнта банку ОСОБА_3 , в результаті яких 12.02.2019 з її карт 793100, 500073, 254532 були списані грошові кошти у загальній сумі 72732,05 грн., відбулися внаслідок компроментації самим клієнтом логіну входу в «Приват24», в результаті чого було здійснено вхід в Приват24 зловмисником, додано карти в мобільний додаток «Арріе Рау» та безконтактно з введенням пін-коду здійснено платежі. Відповідач в свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку. У зв`язку з вище наведеним вбачається, що з боку Банку порушення умов договору та норм закону відсутні.

Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути в користь АТ КБ «Приватбанк» з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30.09.2013 у розмірі 126878,72 грн. станом на 25.08.2020, яка складається з наступного: 89533,98 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 89533,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 18651,61 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 18693,13 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати по справі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Зазначили, що ОСОБА_3 не визнає позовні вимоги в повному обсязі в зв`язку з тим, що саме АТ КБ «ПриватБанк» не вжив належних заходів для збереження коштів ОСОБА_3 , внаслідок чого невідомими особами була вчинена крадіжка коштів з картки ОСОБА_3 12.02.2019 о 09.00 год. ОСОБА_3 звернулась безпосередньо у відділення АТ КБ «ПриватБанк» в м. Надвірна про блокування всіх карток, виданих на її ім`я, оскільки з 04.00 год. до 09.00 були незрозумілі дзвінки на її номер телефону. Однак працівник банку не блокував банківські картки. Саме бездіяльність працівника банку є причиною викрадення коштів з карток ОСОБА_3 . В подальшому за заявою ОСОБА_3 було відкрите кримінальне провадження за № 0000096 від 13.02.2019 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 192 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР. Також зазначають, що провадження по даній справі було зупинено судом до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 348/387/22 за позовом ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунках та зупинення нарахування штрафних санкцій. Рішенням Надвірнянського районного суду від 12.01.2023 у цивільній справі № 348/387/22, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунках та зупинення нарахування штрафних санкцій, задоволено. Як вбачається з даного рішення суду, встановлені в ході розгляду справи обставини доводять неправомірність та безпідставність списання банком грошових коштів з рахунків позивача ОСОБА_3 . Таким чином вказаним рішенням встановлено відсутність підстав щодо задоволення позовних вимог у даній справі.

На підставі викладеного просили в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити. Також представник відповідача зробив заяву до закінчення судових дебатів, що стороною відповідача буде подано заяву про підтвердження розміру судових витрат по справі, понесених відповідачем ОСОБА_3 в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2020 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.04.2021 по даній справі визнано обов`язковою явку в судове засідання представника АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2021 по даній справі задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів від ПрАТ «ВФ Україна».

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2022 провадження по даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 348/387/22 за позовом ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунках та зупинення нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2023 провадження по даній справі поновлено.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг№ б/н від 30.09.2013 (а.с. 19).

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 25.08.2020 заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № б/н від 30.09.2013 складає126878,72 грн., з яких: 89533,98 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 89533,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 18651,61 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 18693,13 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

12.02.2019, відповідач виявила, що з її карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», шахрайськими діями викрадено грошові кошти в сумі 72732 грн. 10 коп.та неправомірно від імені позивача уклали договір споживчого кредиту «Оплатачастинами».Вона негайно звернулась на гарячу лінію «3700», а також безпосередньо у відділення АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться в м. Надвірна по вул.Чорновола, 4, в Універмазі, де подала терміновий запит про блокування всіх карток, виданих на її ім`я.Цього ж дня ОСОБА_3 також невідкладно звернулась до Надвірнянського РВ УМВС України (на даний час - Надвірнянський РВП ГУНП в Івано-Франківській області), яким на підставі її заяви було зареєстровано кримінальне провадження № 00096 від 13.02.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 12.01.2023 у цивільній справі № 348/387/22 позов ОСОБА_3 до АТ КБ«ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунках та зупинення нарахування штрафних санкцій, задоволено. Ухвалено зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на карткових рахунках ОСОБА_3 в АТ КБ «Приватбанк», а саме: -на рахунку НОМЕР_2 за угодою № SAMDN7907 від 30.09.2013 - в сумі 1253 грн. 35 коп.; -на рахунку НОМЕР_3 , карта для виплат НОМЕР_4 за угодою № SAMDNWFC0 від 24.03.2014, - в сумі 107 грн. 01 коп.; -на рахунку НОМЕР_5 , карта «Універсальна» 793100 за угодою № SAMDNWFC4 від 24.03.2014, - мінус 23 грн. 65 коп.; -на рахунку НОМЕР_6 , карта для виплат у доларах США НОМЕР_7 за угодою № SAMDNWFC7 від 27.07.2015, - в сумі 161,21 долар США, тобто до того стану, в якому він був перед проведенням незаконних та безпідставних фінансових операцій 12.02.2019, а саме станом на 23 год. 59 хв. 11.02.2019. Зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» припинити нарахування по рахунку ОСОБА_3 , - НОМЕР_5 , карта «Універсальна» 793100, щомісячних платежів за споживчим кредитом «Оплата частинами», який був оформлений на її ім`я невідомими особами 12.02.2019, та зобов`язати списати всю заборгованість за рахунком НОМЕР_5 та за угодою № SAMDNWFD100 від 27.08.2020 у розмірі 110786 грн. 65 коп. за даним договором. Стягнути із АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 80511 грн. 45 коп. пені, на підставі абз.2 пп.32.3.2 ЗУ № 2346 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (а.с. 206-211).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09.11.2023 рішення Надвірняського районного суду від 12.01.2023 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.12.2023 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Надвірнянського районного суду від 12.01.2023 та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09.11.2023 відмовлено. Рішення Надвірнянського районного суду від 12.01.2023 набрало законної сили 09.11.2023.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що АТ КБ «Приватбанк» зобов`язаний був зупинити будь-які операції з банківськими рахунками ОСОБА_3 момент коли стало відомо про незаконні дії, однак банк не виконав передбачених законодавством дій для блокування банківських рахунків позивача, що призвело до остаточної втрати грошових коштів на суму 72732 грн. 10 коп., так як дві з трьох зазначених транзакцій відбулися в межах 30 хв. перед зверненням позивача в банк, а остання - після звернення ОСОБА_3 до відділення АТ КБ «ПриватБанк», що в м.Надвірна Івано-Франківської області.

Однак, АТ КБ «Приватбанк» не дотримався вимог вказаного вище Положення, що і стало причиною остаточної втрати грошових коштів.

Також дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що договір споживчого кредиту «Оплата частинами» для отримання грошових коштів у розмірі 69046 грн., в даному випадку є неукладеним.

В судовому засіданні представник позивач не заперечила, що станом а 11.02.2019 у відповідача заборгованості по кредиту відсутня.

Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права:

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина перша статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року у справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідач сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, в тому числі розголосила інформацію про логін входу до Приват 24 та інші дані, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилалась на те, що 12.02.2019 о 07 год. 54 хв. ОСОБА_3 виявила, що з її карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», шахрайськими діями викрадено грошові кошти в сумі 72732 грн. 10 коп., та неправомірно від імені позивача уклали договір споживчого кредиту «Оплата частинами». Вона негайно звернулась на гарячу лінію «3700», а також безпосередньо у відділення АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться в м. Надвірна по вул. Чорновола, 4, в Універмазі, де подала терміновий запит про блокування всіх карток, виданих на її ім`я. Цього ж дня ОСОБА_3 також невідкладно звернулась до Надвірнянського РВ УМВС України (на даний час - Надвірнянський РВП ГУНП в Івано-Франківській області), яким на підставі її заяви було зареєстровано кримінальне провадження № 00096 від 13.02.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 12.01.2023 у цивільній справі № 348/387/22 позов ОСОБА_3 до АТ КБ«ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунках та зупинення нарахування штрафних санкцій, задоволено. Ухвалено зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на карткових рахунках ОСОБА_3 в АТ КБ «Приватбанк, тобто до того стану, в якому він був перед проведенням незаконних та безпідставних фінансових операцій 12.02.2019, а саме станом на 23 год. 59 хв. 11.02.2019. Зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» припинити нарахування по рахунку ОСОБА_3 , - НОМЕР_5 , карта «Універсальна» 793100, щомісячних платежів за споживчим кредитом «Оплата частинами», який був оформлений на її ім`я невідомими особами 12.02.2019, та зобов`язати списати всю заборгованість за рахунком НОМЕР_5 та за угодою № SAMDNWFD100 від 27.08.2020 у розмірі 110786 грн. 65 коп. за даним договором. Стягнути із АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 80511 грн. 45 коп. пені, на підставі абз.2 пп.32.3.2 ЗУ № 2346 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09.11.2023 рішення Надвірняського районного суду від 12.01.2023 залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.12.2023 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Надвірнянського районного суду від 12.01.2023 та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09.11.2023 відмовлено. Рішення Надвірнянського районного суду від 12.01.2023 набрало законної сили 09.11.2023.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що АТ КБ «Приватбанк» зобов`язаний був зупинити будь-які операції з банківськими рахунками ОСОБА_3 в момент, коли стало відомо про незаконні дії, однак банк не виконав передбачених законодавством дій для блокування банківських рахунків позивача, що призвело до остаточної втрати грошових коштів на суму 72732 грн. 10 коп., так як дві з трьох зазначених транзакцій відбулися в межах 30 хв. перед зверненням позивача в банк, а остання - після звернення ОСОБА_3 до відділення АТ КБ «ПриватБанк», що в м. Надвірна Івано-Франківської області. Однак АТ КБ «Приватбанк» не дотримався вимог вказаного вище Положення, що і стало причиною остаточної втрати грошових коштів.

Також дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що договір споживчого кредиту «Оплата частинами» для отримання грошових коштів у розмірі 69046 грн., в даному випадку є неукладеним.

Отже судом встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача дійсно була відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції.

Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не є належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що:«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року № 6-16цс15».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що:«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».При вирішенні спору судприйняв до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що:«сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, виходить з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_3 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 12.02.2019 щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 72732 грн. 10 грн.

Судом встановлено, що позивач не довів, що відповідач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи наддала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції; ОСОБА_3 , як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_3 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції, а виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач звернулась до правоохоронних органів.

Суд враховує, що: саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Доводи позивача АТ КБ «ПриватБанк» про те, що відповідач ОСОБА_3 порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що ОСОБА_3 втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Крім того суд звертає увагу, що матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних відповідачем, тому їх не можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування.

Також судом встановлено факт звернення відповідача до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача дійсно була відсутня воля на вчинення такого перерахування.Оцінюючи доводи сторін судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі№ 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 12.01.2023 у цивільній справі № 348/387/22 за позовом ОСОБА_3 до АТ КБ«ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунках та зупинення нарахування штрафних санкцій, встановлено що саме АТ КБ «Приватбанк» не забезпечив належне збереження коштів на рахунках відповідача ОСОБА_3 , не виконавши передбачених законодавством дій для блокування банківських рахунків позивача в момент, коли стало відомо про незаконні дії, що призвело до остаточної втрати грошових коштів відповідача на суму 72732 грн. 10 коп. Тому суд вказаним рішенням зобов`язав АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на карткових рахунках ОСОБА_3 в АТ КБ «Приватбанк», до того стану, в якому він був перед проведенням незаконних та безпідставних фінансових операцій 12.02.2019, а саме станом на 23 год. 59 хв. 11.02.2019.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі № 348/387/22 за позовом ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунках та зупинення нарахування штрафних санкцій, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню та враховуються судом при розгляді даної справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зважаючи на те, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_3 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за кредитною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 12.02.2019 щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальну суму 89533,98 грн., які відповідачка не отримувала.

Оскільки не доведено волевиявлення ОСОБА_3 на перерахування коштів, то і проценти в сумі 18651,61 грн. як плата за користування цими коштами, також не можуть бути стягнуті.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 686/30030/21.

Інші доводи позивача не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки суду:

Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим в позові АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.09.2013 у розмірі 126878,72 грн., необхідно відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви, покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 526, 626, 628, 633, 634, 1054, 1073 ЦК України, ст. 37 ЗУ Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.п. 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05.11.2014 № 705, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Позивач:Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»: , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 26.03.2024.

Суддя Міськевич О.Я.