ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2024 року м. Херсон

Номер справи: 766/17125/18

Номер провадження: 22-ц/819/148/24

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Склярської І.В. ,

суддів: Вейтас І.В., Радченка С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України) в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2019 року (під головуванням судді Прохоренко В.В.), у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів.

На доведення обставин позову зазначив про укладання між сторонами кредитного договору № б/н від 19.05.2011 року, у вигляді підписаної відповідачем анкети-заяви з підтвердженням своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, ОСОБА_3 , отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач умови договору належним чином не виконує . Станом на 13.08.2018 року заборгованість становить 86 414,99 грн., що складається з: 1 291,75 грн., заборгованість за кредитом; 43 412,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 37 119,60 грн.- заборгованість за пенею, а також штрафи - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4 091,19 грн. штраф (процентна складова). В позовній заяві позивач вказує, що відповідач не сплатив наданий позивачем кредит, за графіком погашення відсотків та основного боргу, в результаті чого виникла заборгованість. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості по кредиту - 86414,99 грн., та відшкодувати судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2019 позов задоволено частково. Суд ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 19.05.2011 року у сумі 49295,39 грн., з яких: 1291,75грн. заборгованість за кредитом; 43412,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4091,19 грн. штраф (процентна складова), що становить станом на 13.08.2018 р.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299) понесені судові витрати в розмірі 1005,13 грн.

В решті позову відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Дудченко Володимир Миколайович, який діє від імені ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Застосувати строк позовної давності.

Аргументи учасників справи

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу, в обґрунтування її доводів посилаючись на правову позицію викладену в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 №342/180/17 зазначила про не доведення позивачем та не погодження і не ознайомлення відповідачем з умовами та правила надання банківських послуг на які посилається позивач і судом наведене не встановлено. Зазначає про наявність підстав для застосування строку позовної давності про що заявляє у апеляційній скарзі, оскільки про розгляд справи судом першої інстанції не був повідомлений та не був обізнаний.

Позиція інших учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з наявності між сторонами кредитних правовідносин, невиконання позичальником своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитними коштами.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

19.05.2011 року ОСОБА_3 та представник банку підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку ( а.с.9 зв.с.9).

Будь-яких інших, підписаних ОСОБА_3 документів: умов, правил, довідок про умови кредитування банком не надано, до позовної заяви не приєднано.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку містить зазначення, що ОСОБА_3 згідна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою надання банківських послуг, а також Тарифами встановлюють між нею та банком Договір про надання банківських послуг; та вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які її надали для ознайомлення та які розміщені на сайті банку ( а.с.8 зв.с.).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором станом на 13 серпня 2018 року становить 86 414 грн.99 коп грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту 1 291 грн.75 коп., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами 43 412 грн. 45 коп., нарахованих пені за несвоєчасне виконання умов договору 37 119 грн 60 коп, а також 500 грн штраф (фіксована частина), та 4091 грн.19 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 19 травня 2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19 травня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 виснувала, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна норма міститься й у ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII (частина шоста статті 81).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказувала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Велика Палата Верховного Суду вважала, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Наведені висновки є підставою для їх застосування відповідно до вимог п. 4 ст. 263 ЦПК України.

Отже, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, а надана банком анкета заява від 19 травня 2011 року не містить умов щодо розміру відсоткової ставки, відповідальності позичальника, сплати пені та штрафів.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вищенаведеній постанові зауважувала, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з особа -1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Отже наведене свідчить про відсутність підстав для нарахування відповідачці та стягнення з неї заборгованості за процентами за користування кредитними коштами 43 412 грн. 45 коп., пені за несвоєчасне виконання умов договору 37 119 грн 60 коп, а також 500 грн штраф (фіксована частина), та 4091 грн.19 коп. штраф (процентна складова).

Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами та штрафами. Саме з вищенаведених підстав слід відмовити у задоволенні вимог про стягнення і пені, а не з підстав подвійної відповідальності за наявності Умов та Правил, як визначив це суд першої інстанції.

Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 19 травня 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, наявні підстави для висновку, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд першої інстанції, обґрунтовано зазначив про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 1 291 грн 75 коп.

За вищевикладених обставин відсутні підстави для визнання доводів апеляційної скарги про наявність підстав для застосування строку позовної давності обґрунтованими.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ч.2 п.1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням вищенаведеного, рішення суду першої інстанції в частині суми кредитної заборгованості підлягає зміні, зменшивши визначену до стягнення суму заборгованості з 49 295, 39 грн. до 1291 грн. 75 коп., суму судового збору з 1005грн13 коп. грн. до 26 грн.25 коп. Це ж рішення суду в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 43 412 грн 45 коп., а також штрафів: 500 грн штраф (фіксована частина), 4091,19 грн. штраф (процентна складова) підлягає скасуванню з ухваленням в цій часині нового рішення про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом та штрафів. Мотивувальна частина цього ж рішення щодо підстав відмови у стягненні пені, підлягає зміні з викладенням її в редакції цієї постанови.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволений на 1,49%, та апелянтом сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 114 грн.40 коп, з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 2082 грн. 90 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.367,374,376,382ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2019 року в частині суми кредитної заборгованості змінити, зменшивши визначену до стягнення суму заборгованості з 49 295 грн. 39 коп. до 1 291 грн. 75 коп.; суму судового збору з 1005 грн 13 коп. до 26 грн. 25 коп.

Це ж рішення суду в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 43 412 грн 45 коп., а також штрафів: 500 грн штраф (фіксована частина), 4091,19 грн. штраф (процентна складова) скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом та штрафів.

Мотивувальну частину цього ж рішення щодо підстав відмови у стягненні пені, змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 082 грн. 90 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 2 п. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: І.В. Вейтас

С.В. Радченко