ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/22/24
Провадження № 2/292/56/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року с-ще Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області

головуючої судді Гуц О.В.

при секретарі судового засідання Ридановій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Пулини цивільну справу за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх примусового відчуження,-

У С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року керівник Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся до суду із даним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації (згідно інформації УДМС України у Житомирській області №1801.2-1449/1807.2.1-23 від 20.03.2023 за обліками інформаційної системи ДМС не встановлено інформації про оформлення паспорта громадянина України), на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, номер 871, номер 875, виданих 26.07.2019 державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області, набув право власності на 1/3 земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровими номерами :18:000:0039 площею 4,4597 га та :18:000:0025 площею 3,9154 га, розташованих на території смт Червоноармійськ Червоноармійського району Житомирської області (на даний час - Пулинської територіальної громади Житомирського району Житомирської області).

Так, 26.07.2019 ОСОБА_1 зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: 1/3 земельної ділянки кадастровий номер :18:000:0039 площею 4,4597 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 32576634, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254).

Також, 26.07.2019 ОСОБА_1 зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: 1/3 земельної ділянки кадастровий номер :18:000:0025 площею 3,9154 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 32576742, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254).

Разом з тим, окружною прокуратурою виявлено порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.80, 81, 145 Земельного кодексу України.

Оскільки 1/3 земельних ділянок із кадастровими номерами :18:000:0039 та :18:000:0025 належать до нерухомого майна, в силу ч.1 ст.181 ЦК України, знаходяться на території України, то на спірні правовідносини поширюється дія права України.

ОСОБА_1 , у порушення вимог ч.4 ст.81 ЗК України, будучи громадянином російської федерації, упродовж року після набуття права власності (з 26.07.2019 по 26.07.2020) на успадковані 1/3 земельні ділянки сільськогосподарського призначення із кадастровими номерами :18:000:0039 та :18:000:0025, добровільно їх не відчужив.

Вказане порушення вимог земельного законодавства триває з 26.07.2020 (кінцевий строк відчуження земельних ділянок) по даний час. Тобто, в даному випадку має місце триваюче порушення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 26.07.2020 по даний час), добровільно її не відчужив, є підстави для її примусового відчуження.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 ЗК України щодо володіння земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин, не відчужила її упродовж року після набуття права власності.

Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою необхідність невідкладного вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України.

Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені, заміновані та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави.

А тому, припинення за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом їх примусового відчуження за рішенням суду сприятиме реалізації зазначених конституційних положень.

Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

Керуючись ст.23 Закону України «Про прокуратуру», окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області надіслано листи від 14.03.2023 №53/3-673вих-23 та №53/3-671 вих-23 про виявлені порушення із вимогою вжити заходи з метою припинення за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом їх примусового відчуження за рішенням суду.

Однак, уповноваженим державою органом заходів щодо конфіскації земельних ділянок на користь держави не вжито. Листами від 20.03.2023 №10-6-0.6-960/2-23 та №10-6-0.6-961/2-23, повідомлено окружну прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору.

Звернення прокурора з вказаним позовом до суду беззаперечно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки реагування прокурора у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке відбувається з порушенням вимог чинного законодавства.

За відсутності добровільного відчуження іноземним громадянином ОСОБА_2 до 26.07.2020 і по даний час успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право власності на них підлягає припиненню шляхом примусового відчуження за рішенням суду на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави у вказаних правовідносинах.

Враховуючи викладене, позивач просить суд припинити громадянину російської федерації ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :18:000:0039, площею 4,4597 га., кадастровим номером :18:000:0025, площею 3,9154 га., шляхом їх конфіскацій на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 5368 грн.

Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання.

21 березня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

Представник прокуратури у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника прокуратури ,заявлені в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області позовні вимоги підтримують.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання у якому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи без участі їх представника .

Відповідач у судові засідання, призначені на 15.04.2024 та 29.04.2024 не з"явився, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна №№324813113, 324812816 від 06.03.2023, ОСОБА_1 26.07.2019 зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: 1/3 земельні ділянки площею 4,4597 га., кадастровий номер :18:000:0039, номер запису на право власності 32576634, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254, площею 3,9154 га., кадастровий номер :18:000:0025, номер запису на право власності 32576750, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254 .

З витягів №№ НВ-023, НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 24.11.2023, вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :18:000:0025 становить 61385,55 грн., :18:000:0039 - 62502,43 грн., відповідно.

Відповідно до листів Коростишівської окружної прокуратури №53/3-671 вих-23, № 53/3-673 вих.-23 від 14.03.2023, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області було повідомлено про те, що на території Пулинської ОТГ, ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації, з 26.07.2019 є співвласником земельних ділянок з кадастровим номером :18:000:0025, площею 3,9754 га., кадастровим номером :18:000:0039, площею 4,4597 га., та чи планує управління звертатися до суду із позовами до ОСОБА_1 про конфіскацію вказаних земельних ділянок.

Згідно повідомлень Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №№10-6-0.6-960/2-23, 10-6-0.6-961/2-23 від 20.03.2023, у зв"язку з обмеженим фінансуванням стосовно сплати судового збору, позбавляє їх можливості самостійно звернутися до суду з позовом про конфіскацію земельних ділянок, а тому не заперечують щодо звернення Коростишівською окружною прокуратурою з відповідним позовом в інтересах держави в особі Головного управління про конфіскацію земельних ділянок з кадастровими номерами :18:000:0025, :18:000:0039, які належать громадянину російської федерації ОСОБА_1 .

Як вбачається з повідомлення Управління державної міграційної служби України в Житомирській області ДМС України від 20.03.2023, за обліками відомчої інформаційної системи ДМС не встановлено інформації про оформлення паспорта громадянина України на ім"я ОСОБА_1 .

Згідно частин третьої, четвертої статті 56 ЦПК України, прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках.

Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 1 ЗК України, земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.

Згідно статті 19 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.

Частиною п`ятою статті 22 ЗК України визначено, що набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Частиною другою статті 81 ЗК України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини.

Згідно частини третьої статті 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини четвертої статті 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені частинами другою, четвертою статті 145 ЗК України якою встановлено, що у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Відповідно до статі 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна.

Згідно статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

Право власності на земельні ділянки відповідач набув 26 липня 2019 року, після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак, у подальшому земельні ділянки ним не відчужено, чим безпідставно порушено річний строк, установлений частиною четвертою статті 81 ЗК України.

Пунктом 10 частини першої статті 346 ЦК України, визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Частиною п`ятою статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Згідно пункту «е» частини першої статі 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до пункту «г» частини першої статті 143 ЗК України, здійснюється у судовому порядку у разі примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.

В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду.

Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства України, якими врегульовано вказані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеного позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до моменту звернення позивача до суду земельні ділянки не відчужив. Зазначений перебіг подій порушує вимоги земельного законодавства України, а відтак потребує відповідного втручання у право власності відповідача задля відновлення порушеного законодавства.

Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23 січня 2018 року (провадження № 61-1390 св 17).

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Встановлені судом обставини вказують на те, що відповідач, будучи іноземним громадянином, протягом року з часу переходу права власності на земельні ділянки їх не відчужив, а тому наявні підстави для припинення права власності на зазначені земельні ділянки, шляхом їх примусового відчуження.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 5368 грн., покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх примусового відчуження, задовольнити.

Припинити громадянину російської федерації ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця № НОМЕР_2 , виданий 24.09.2008 відділом УФМС росії по Нижнєгородській області в Совєтському районі м.Нижнього Новгрода, право власності на 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером :18:000:0039, площею 4,4597 га, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ідентифікаційний код юридичної особи 39765513.

Припинити громадянину російської федерації ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця № НОМЕР_2 , виданий 24.09.2008 відділом УФМС росії по Нижнєгородській області в Совєтському районі м.Нижнього Новгрода, право власності на 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером :18:000:0025, площею 3,9154 га, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ідентифікаційний код юридичної особи 39765513.

Стягнути з ОСОБА_1 , громадянин російської федерації, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця № НОМЕР_2 , виданий 24.09.2008 відділом УФМС росії по Нижнєгородській області в Совєтському районі м.Нижнього Новгрода на користь Житомирської обласної прокуратури (Житомирська обласна прокуратура, , Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 5368 (п"ять тисяч триста шістдесят вісім) грн.

Відповідачу, який не з"явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. В. Гуц