Провадження №2/594/86/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_3 в якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що спільне життя не склалося, між ними виникали сварки з вини відповідача. Відповідач проявляв до неї неповагу, принижував її гідність, обманював, ображав, відносився з неповагою до дитини. З березня 2023 між ними припинені шлюбні стосунки та ведення спільного господарства Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також позивач ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 5000 грн щомісячно і до її повноліття. Посилається на те, що дочка проживає разом з нею, відповідач фізично здоровий, на обліку у лікаря не перебуває, є працездатним, непрацездатних осіб не утримує. Відповідач має високий дохід, проте неофіційний, оскільки працює неофіційно.

Ухвалою Борщівського районного суду від 15 грудня 2023 року відкрито провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін.

Позивач ОСОБА_2 в зал судового засідання не прибула, подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності так як на даний час перебуває за кордоном. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить шлюб розірвати, а також просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вона як мати витрачає грошові кошти на утримання дитини, а саме на харчування, сезонний одяг, відвідування садочка, гуртків, при необхідності ліки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає хоча фізично здоровий та матеріально спроможний її надавати. Під час спільного проживання відповідач працював спочатку офіційно, пізніше неофіційно, проте систематично приносив заробіток для сім`ї в розмірі 20-25 тисяч грн. На даний час її відомо, що відповідач продовжує працювати неофіційно і має стабільний заробіток. Інших утриманців він не має, може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в зал судового засідання не прибув.

Представник відповідача адвокат Мельник В.В. позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, просить шлюб між сторонами розірвати. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в сумі 5000 грн не визнав та просить стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини у мінімальному розмірі 1300 грн.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Сторони уклали шлюб 24 листопада 2018 року, актовий запис №2281, зареєстрований Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 24.11.2018).

У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами припинено подружні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач погодився на розірвання шлюбу.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України).

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та малолітньої дитини, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 20 червня 2019 року.

Дитина ОСОБА_5 , проживає з позивачкою ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідками №46 від 26.06.2019 та №5 від 01.02.2019.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або натуральній) формі.

Судом встановлено, що домовленості щодо участі у витратах на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

За відсутністю домовленості між батьками щодо участі в утриманні дитини той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів (ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України "Пpo Державний бюджет на 2024 рік" з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2563,00 грн.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України.

Позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач відповідно до свого майнового становища має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 5000 грн. щомісячно.

Відповідача не надав інформації про свої доходи.

Проте, враховуючи, що відповідач є працездатним, а відтак, спроможним заробити кошти, суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини.

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Враховуючи працездатний вік відповідача, відсутність відомостей у матеріалах справи про наявність чи відсутність у відповідача у власності рухомого чи нерухомого майна, враховуючи також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений у 2024 році, а також те, що малолітня дитина сторін потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути в користь позивачки аліменти у розмірі в сумі 3000,00 грн., оскільки така сума стягуваних аліментів не є меншою за мінімальний гарантований розмір аліментів, який підлягає стягненню та при такому розмірі аліментів буде дотриманий баланс між потребами дитини та реальними можливостями відповідача щодо сплати аліментів на утримання малолітньої дочки.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 1211, 20 грн.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1073,60 грн. сплаченого нею судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

На підставі ст.ст. 24,55,56,105,110,112, 180, 182, 183,184 СК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 24 листопада 2018 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , актовий запис №2281 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 в користь ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн щомісячно, з урахуванням індексу інфляції починаючи з 06 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Повне рішення складено 26 березня 2024 року.

Головуючий Чир П.В.