УХВАЛА

21 березня 2024 року

м. Київ

справа № 523/23904/21

провадження № 61-3466ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у справі за позовом Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Громадська організація «Одеська обласна організація автомобілістів» (далі - ГО «ОООА») звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати членських внесків у розмірі 4 320,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГО «ОООА» є власником нежитлових будівель автостоянки АДРЕСА_1 . 27 червня 2003 року між ОСОБА_1 та Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів, яка була перейменована на ГО «ОООА», був укладений договір зберігання транспортного засобу № 234 на колективній автостоянці № 32. Оскільки відповідач є членом громадської організації, то він повинен сплачувати щомісячні внески за користування машиномісцями на користь організації для забезпечення її діяльності. У зв`язку з ухиленням від сплати цих внесків у відповідача виникла заборгованість у розмірі 4 320,00 грн (платежі за 12 місяців).

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року, позов ГО «ОООА» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГО «ОООА» заборгованість за щомісячними внесками у розмірі 4 320,00 грн та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

05 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У цій справі ціна позову становить 4 320,00 грн, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник вказує, що касаційна скарга має для нього виняткове значення та справа має значний суспільний інтерес, посилаючись на те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, не має коштів для сплати безпідставно встановлених позивачем платежів, а також на те, що на автостоянці № 34 в місті Одесі розташовано приблизно 700 гаражів.

Разом з тим заявник належним чином не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга має для нього виняткове значення, а справа становить значний суспільний інтерес. А посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями, і, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга має для заявника виняткове значення і справа становить значний суспільний інтерес.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 523/23904/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук