Справа № 548/690/24
Провадження №4-с/548/4/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хорол цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльністьдержавного виконавця.

В скарзі ОСОБА_1 вказував, що на виконанні Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №55759895 з виконання виконавчого листа № 548/2062/15-ц, виданого 20.11.2017 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.03.2011 року в сумі 22 395, 53 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218, 00 грн.

У межах цього виконавчого провадження 16.04.2018 року постановою державного виконавця накладено арешт на нерухоме майно боржника.

Скаржник просить зобов`язати державного виконавця зняти вищевказаний арешт, так як щодо ОСОБА_2 повністю усунуто заборгованість.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, в скарзі просив розглянути справу за його відсутності.

В судове засідання представник Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановська С.М.не зявилася, подала відзив на скаргу, в якому при вирішенні скарги поклалася на розсуд суду та просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, з`ясувавши позиції скаржника таособи дії якої оскаржуються, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши надані по справі докази, приходить до висновку, що скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у Хорольському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження №55759895 з виконання виконавчого листа № 548/2062/15-ц, виданого 20.11.2017 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.03.2011 року в сумі 22 395, 53 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218, 00 грн.

У межах цього виконавчого провадження 16.04.2018 року постановою державного виконавця накладено арешт на нерухоме майно боржника.

Відповідні обтяження зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , що підтверджується інформацією №196402096 від 15.01.2020 року.

Підставою для накладення таких арештів була заборгованість ОСОБА_2 по сплатізаборгованості за кредитним договором №б/н від 09.03.2011 року в сумі 22 395, 53 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218, 00 грн.

10.11.2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що доводиться копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 .

Скаржник ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , що доводиться листом приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Березим Д.В №1131/01-16 від 05.11.2019 року.

З заяви представника АТ КБ «Приватбанк» Ганзенка О.С. від 05.03.2024 року слідує, що станом на 05.03.2024 року заборгованість по кредитному договору №б/н від 09.03.2011 року та судовому збору відсутня.

Але з майна боржника арешт не знято.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Слід зазначити, що наведена процесуальна норма (частина четверта статті 183 ЦПК України) не стосується та не регулює питання подання саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

Вказані процесуальні правовідносини регулюються нормами розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», у якому встановлено окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20 (провадження №61-15478св20) за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 р. та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 р. Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немзйнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту с відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Тобто дана норма вказує на виключний перелік випадків зняття державним виконавцем самостійно арешту з майна.

Згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на вищевикладені положення чинного законодавства України, підставою для зняття арешту з майна боржника є одночасне настання двох юридичних фактів: погашення заборгованості та можливість забезпечення виконання судового рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Станом на момент звернення до суду заборгованість відсутня. Таким чином, вимога щодо погашення заборгованості, як підстава для зняття арешту з майна боржника, забезпечена.

З огляду на викладене, в межах ВП 55759895 немає законних підстав на даний час для подальшого застосування арешту майна ОСОБА_2 , внаслідок чого скаржник позбавлений змоги переоформити на нього право власності.

Отже, з огляду на наведене, суд вважає, що скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), слід задовольнити.

Також ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій прохає суд поновити пропущений строк для подачі скарги, посилаючись на те, що він самостійно погасив заборгованість спадкодавця.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд визнає поважними причини пропуску строку, наданого ЦПК України для подачі скарги, а тому відповідно до ст. 449 ЦПК України суд за заявою відповідача поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, оскільки визнає причини його пропуску поважними.

Отже, враховуючи вищевикладені норми права, зокрема завдання цивільного судочинства, з урахуванням принципу верховенства права, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення права скаржника на захист, у зв`язку з обставинами, через які він не міг у визначений час подати скаргу, суд вважає можливим та доцільним поновити строк подачі скарги.

Керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення із скаргою до суду.

Зобов`язати начальника Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Барановську Світлану Миколаївну зняти арешт з майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був накладений згідно постанови про арешт майна боржника від 16.04.2018 року у ВП №55759895, номер запису про обтяження: 25744867.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 27.03.2024 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна