Справа № 233/8042/23
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

03 січня 2024 року

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцька О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Січових Стрільців, 4Д, ідентифікаційний код 42086719) до

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за лютий 2022 року та березень 2022 року в загальному розмірі 11 576 гривень 88 копійок. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 27.10.2020 року між ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» та відповідачем по справі було укладено договір про постачання природного газу № 623Г. Пунктом 7.1 зазначеного договору передбачено, що споживач зобов`язаний сплатити вартість газу, що передається за цим договором, з урахуванням замовлення (бронювання) потужності, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» свої зобов`язання за договором виконало повністю, що підтверджується актом прийняття передачі природного газу за лютий 2022 року та березень 2022 року, який був направлений разом з рахунком на електронну адресу відповідача. Згідно п.5.3.4 договору споживач ОСОБА_1 зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснити оплату за газ з урахуванням замовлення (бронювання) потужності на умовах, визначених даним договором. ОСОБА_1 свої зобов`язання зі сплати вартості спожитого природного газу за лютий 2022 року та березень 2022 року не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 11 576 гривень 88 копійок, які позивач разом із витратами, пов`язаними із сплатою судового збору в розмірі 2147 гривень 20 копійок просить стягнути з відповідача на його користь.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2020 року між ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № 623Г про постачання природного газу, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався протягом строку дії договору передавати споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався приймати та оплачувати газ на умовах даного договору. Згідно п.1.2 договору № 623Г про постачання природного газу від 27 жовтня 2020 року підписанням цього договору споживач ОСОБА_1 підтвердив, що він не є побутовим споживачем газу (а.с.26-32).

У додатку № 2 «Перелік ЕІС-кодів точок комерційного обліку» до договору № 623Г про постачання природного газу від 27 жовтня 2020 року зазначено об`єкт, до якого здійснюється постачання природного газу кафе, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , ЕІС-код - 56Х000072KUCP00E (а.с.34).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 16 жовтня 2002 року № 549 приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності належить приватному підприємцю ОСОБА_1 (а.с.14).

До позовної заяви позивачем долучено копії додаткових угод до договору постачання природного газу № 623Г від 27 жовтня 2020 року, укладених між ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 , відповідно до яких сторони узгодили період для постачання газу на умовах договору з 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року, з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року та узгодили ціну на газ за лютий 2022 року за 1000 куб.м. з ПДВ у розмірі 36 216 гривень 70 копійок, за березень 2022 року - у розмірі 33 111 гривень 10 копійок (а.с.33-33 на звороті).

У рахунках ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» № 623Г за лютий 2022 року на суму 7432 гривні 03 копійки, № 623Г за березень 2022 року на суму 4144 гривні 85 копійок споживачем природного газу за договором № 623Г від 27 жовтня 2020 року зазначено фізичну особу підприємця ОСОБА_1 (а.с.6 на звороті, 7 на звороті).

Згідно розрахунку ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» заборгованість споживача за договором про постачання природного газу № 623Г від 27 жовтня 2020 року за лютий-березень 2022 року становить 11576 гривень 88 копійок (а.с.3).

Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця 23.04.2021 року, номер запису: 017000548, підстава: власне рішення, що вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Суд зауважує, що звертаючись із позовом, позивач просить стягнути заборгованість за договором про постачання природного газу № 623Г від 27 жовтня 2020 року, укладеним між ним та ФОП ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача ОСОБА_1 із втратою його статусу як фізичної особи підприємця не припинились, суд дійшов висновку про належність спору, що виник між ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» та ОСОБА_1 до господарської юрисдикції.

Зазначене вище узгоджується із правовим висновком, сформульованим в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18 (провадження N 14-460цс19).

Відповідно до п.1) ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проаналізувавши зміст заявлених вимог та обставини, якими вони обґрунтовуються, враховуючи суб`єктний склад осіб в даній справі та характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки, вимоги позивача ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» до ОСОБА_1 виникли з приводу правовідносин, в яких відповідач діяв як фізична особа-підприємець з приводу постачання та споживання природного газу в належне йому приміщення кафе за адресою АДРЕСА_2 .

Керуючись п.1) ч.1 ст.186 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя