Провадження № 2/686/4027/24
УХВАЛА

29 квітня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Стефанишин С.Л., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Кабінету Міністрів України, Держави російська федерація в особі представника Посольства держави російська федерація в Німеччині, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Держави Україна в особі представника Кабінету Міністрів України, Держави російська федерація в особі представника Посольства держави російська федерація в Німеччині, про відшкодування майнової шкоди в розмірі 24 583 718,34 грн., та моральної шкоди у розмірі 3 000 000, 00 грн., завданої її, на думку позивача, внаслідок військової агресії та окупацією російською федерацією частини території України, порушенням права позивача на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що поданий ОСОБА_1 позов не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3, 4, 5, 9 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог; спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Від змісту позовної заяви залежать дії суду щодо вирішення питання проведення подальших процесуальних дій по розгляду справи по суті, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, дослідження доказів тощо.

Заява має містити відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням та докази, що підтверджують позов, отже до заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог. Зокрема, докази причино-наслідкового зв`язку між станом здоров`я позивача та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідача, наприклад, докази витрат на лікування.

Позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві не зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила та якими доказами це підтверджується.

У разі здійснення позивачем грошової оцінки заподіяної моральної шкоди, за вказану вимогу необхідно сплатити судовий збір, оскільки моральна шкода, що визначена у грошовому еквіваленті є шкодою майнового характеру (позиція Верховного Суду у справі №761/11472/15-ц, постанова від 28.11.2018 року).

Окрім того, згідно положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Як встановлено, у поданому ОСОБА_1 позові заявлено наступні вимоги майнового характеру - стягнення з Держави Україна 1 гривні моральної шкоди та з держави російська федерація 24 583 718,34 грн. майнової шкоди та 3 000 000,00 грн. моральної шкоди, а всього 27 583 718,34 грн.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з Держави Україна моральної шкоди, суд зазначає, що оскільки така вимога по суті обґрунтована позивачем незаконною бездіяльністю держави, в силу припису п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» вона не підлягає справлянню судовим збором.

Щодо позовних вимог про стягнення з російської федерації моральної шкоди та майнової шкоди суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування такої вимоги позивачем зазначено, що у 2014 році російська федерація внаслідок проведення незаконного референдуму та агресивної політики захопила частину території України, в тому числі територію Автономної Республіки Крим, а 24 лютого 2022 року - здійснила повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на суверенну територію України. Такі обставини призвели до порушення її прав, зокрема права на мир, безпеку, суверенітет та цілісність території.

Пільги щодо сплати судового збору визначені ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п.22 ч.1 вказаної статті від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Оскільки підстави заявлених позивачем позовних вимог до російської федерації не є тотожними підставам, які зазначені у п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», та які б в силу закону давали пільгу щодо сплати судового збору, такі вимоги підлягають оплаті судовим збором на загальних підставах.

Відповідно до вимог підпункту 5 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, згідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, позивачка повинна сплатити судовий збір за заявлення позовної вимоги до російської федерації про відшкодування моральної шкоди у розмірі 45000 грн. та майнової шкоди у розмірі 15140 грн. та надати до суду документи, що підтверджують його сплату.

Вказані вимоги позивачем дотримані не були та до позовної заяви не долучено документи про сплату судового збору.

Щодо посилання позивачем на положення ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору, суд зазначає, що таке посилання є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин не застосовуються положення вказаного закону.

Інших обставин, які б давали підстави для звільнення позивача від сплати судового збору останнім у позові не зазначено і з долучених до нього матеріалів не вбачається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року). Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04.10.2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини»).

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У зв`язку з наведеним, залишення без руху позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних вище невідповідностей та недоліків у суду будуть відсутні процесуальні перешкоди для продовження розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, подальший рух позовної заяви неможливий і позивачці слід надати термін для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Кабінету Міністрів України, Держави російська федерація в особі представника Посольства держави російська федерація в Німеччині, про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без руху і надати позивачці десятиденний строк з дня отримання нею ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Сергій Стефанишин