Справа № 473/6830/23
УХВАЛА

іменем України

"03" січня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

встановив

в грудні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Першого відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування скарги зазначено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень все її майно арештоване на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 20754229 від 09.08.2010 року, винесеної старшим державним виконавцем ВДВС Вознесенського МРУЮ Кірєєвим К.Е., у зв`язку з наявністю на виконанні виконавчого листа виданого Вознесенським міськрайонним судом 11.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості (реєстраційний номер обтяження: 107057011 та на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 20754229 від 09.08.2010 року, винесеної старшим державним виконавцем ВДВС Вознесенського МРУЮ Кірєєвим К.Е., у зв`язку з наявністю на виконанні виконавчого листа виданого Вознесенським міськрайонним судом 11.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості реєстраційний номер обтяження: 10989596). Виконавчі провадження завершено згідно п.4 ч.1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження».

З даного питання ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» в м.Вознесенську та отримала довідку що станом на 08.11.2023 року, вона не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

01.12.2023 року Першим відділом ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було надано відповідь, що на виконанні у Першому відділі ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) станом на 16.11.2023 року не перебувають виконавчі документи за боржником ОСОБА_2 .

Однак перевірити наявність виконавчого провадження за постановою 20754229 від 09.08.2010 року за боржником ОСОБА_1 , відділ ДВС немає можливості, так як згідно з п.1-2 Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5, матеріали провадження знищені у зв`язку з закінченням терміну його зберігання.

Отже, оскільки посадовими особами Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було відмовлено ОСОБА_1 у знятті арешту з її майна, хоча, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості перед банком відсутня, заявник просила скаргу задовольнити.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, від її представника адвоката Кудіної Т.М. надійшла заява, про розгляд скарги без їх участі. Скаргу підтримують у повному обсязі.

Представник стягувача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розгляд скарги здійснювати без участі представника, при цьому повідомив, що станом на 08.11.2023 року ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Представник Першого відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд скарги здійснювати без його участі, вирішення скарги залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.12.2023 року у спеціальному розділі містяться записи про обтяження за № 10705701 за яким постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження номер 20754229, виданою 09.08.2010 року Відділом державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, застосовано вид обтяження арешт нерухомого майна. Об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно.

Крім того в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 25.03.2011 року зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження .08.2010 року, об`єкт обтяження нежитлова будівля, магазин, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Також було встановлено, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 20754229 з примусового виконання виконавчого листа №2-136 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 7999,29 грн., в ході здійснення якого накладено арешт на майно боржника (записи про обтяження та 10989596). Вказане виконавче провадження завершено 30.12.2011 року на підставі п.4 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 03.01.2024 року на виконанні ДВС зазначений виконавчий документ не перебуває.

В подальшому, вказане виконавче провадження відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (затверджено наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008р. №2274/5) знищено у зв`язку з закінченням термінів зберігання.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Умови та порядок примусового виконання рішень визначений Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (надалі - Закон №606-ХIV), що був чинний на момент відкриття та закінчення виконавчого провадження, у якому було накладено арешт на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні згідно з ст. 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 30 Закону №606-XIV визначено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону: повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону: повернення виконавчого документу до суду чи іншого органу, який його видав - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

В судовому засіданні було встановлено, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Однак як вбачається з відповіді відділу ДВС зняти арешт неможливо через те, що виконавче провадження знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання.

Разом з тим на теперішній час відсутня правова підстава накладення арешту на майно

ОСОБА_1 та його наявності на сьогоднішній день.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Станом на час реєстрації обтяження діяв Закон України про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ (далі Закон №606-ХІУ). Частиною першою статті 11 Закону №606-ХІУ встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 5 частини третьої ст. 11 Закону N 606-ХІУ державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 57 Закону №606-ХІУ було встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 57 Закону №606-ХІУ арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно боржника, з метою забезпечення реального виконання рішення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження» від червня 2016 року №1404-УІІІ (далі Закон №1404-УПІ).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону №№606-ХІУ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не

здійснив авансування витрат на організацію та проведення

виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом,

незважаючи на попередження державного виконавця про повернення

йому виконавчого документа. Частиною 5 цієї статті передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, на сьогоднішній день наявні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , який став підставою для реєстрації обтяжень 12.01.2011 р. за №10705701 та 25.03.2011 року за № 10989596.

Згідно п. 9 ч. 1 ст.39, ч.ч. 1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню, що має своїм наслідком зняття арешту з майна та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів забезпечення виконання рішення.

На сьогоднішній день на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні виконавчі провадження боржником по яким є ОСОБА_1 . В Реєстрі боржників ОСОБА_1 не перебуває.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не зняття відділом ДВС арешту з майна ОСОБА_1 є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання посадових осіб ДВС зняти арешт з нерухомого майна що належить ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вище викладене, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України "Про виконавче провадження" №606-ХIV, статтями 2, 4, 5, 10, 447, 451 ЦПК України, суд

постановив

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений постановою старшого державного виконавця ВДВС Вознесенського МРУЮ К.Е.Кірєєва № 20754229 від 09.08.2010 року, обтяження № 10705701 та постановою старшого державного виконавця ВДВС Вознесенського МРУЮ К.Е.Кірєєва № 20754229 від 09.08.2010 року, обтяження № 10989596.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя М.М. Ротар