Справа №295/6070/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Зосименка О.М.,

при секретарі с/з Стелюти М.С.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

установив:

Заявник звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з вказаною заявою в якій просить видати обмежувальний припис стосовно гр. ОСОБА_2 у виді заборони перебувати в місці проживання колишньої дружини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на шість місяців. Також обмежити спілкування з дитиною ОСОБА_3

В обґрунтування своєї заяви заявник вказує, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за даною адресою, без її згоди, як власника житлового будинку, та без відповідної реєстрації місця проживання, проживає її колишній чоловік ОСОБА_2 . Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2024 року по справі №295/11328/24 (набрало законної сили 26.03.2024 року). Відповідно до даного рішення суду малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на подальше проживання разом з матір`ю ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 була категорично проти того, щоб її колишній чоловік ОСОБА_2 проживав у належному на праві власності заявниці житловому будинку АДРЕСА_2 . Розірвання шлюбу зумовлено неможливістю спільного проживання подружжя, оскільки ОСОБА_2 виявляв неприборкану агресію відносно дружини ОСОБА_1 , постійно під впливом алкоголю спричиняє тілесні ушкодження, застосовував фізичне, психічне та економічне насильство. Заявниця систематично звертається до поліції, має термінові заборонні приписи, проте ОСОБА_2 їх ігнорує та продовжує завдавати заявниці тілесні ушкодження, після яких остання вимушена лікуватися. Таким чином, вважає, що має необхідність звернення до суду за захистом порушених прав із заявою про видачу обмежувального припису за даних обставин.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , вимоги заяви підтримала та поросила її задовольнити. Заінтересована особа, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням в лікарні. Доказів на підтвердження вказаного факту ОСОБА_2 не надав, тому із врахуванням вимог закону щодо строку розгляду вказаної категорії справ, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 є колишньою дружиною ОСОБА_2 , шлюб розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2024 року.

Судом встановлено, що 23.02.2024 року та 22.03.2024 року, відносно ОСОБА_2 винесено термінові заборонні приписи строками на 3 та 2 діб. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.03.2024 року, заявниці поставлено діагнос струс головного мозгу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 Цивільного процесуального кодексу України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису підлягає встановленню, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Разом з тим, встановивши наявність сильних неприязних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд вважає, що наявність двох заборонних приписів, виданих в лютому та березні 2024 року, мають оцінюватися з іншими доказами, такими як показами свідків, доказами притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тощо.

Також оцінюючи виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.03.2024 року, де ОСОБА_1 поставлено діагноз струс головного мозку, та в обставинах травми зазначено побиття ОСОБА_2 , суд приймає до уваги, що 20.03.2024 року заявниця з приводу завдання тілесних ушкоджень до органів поліції не зверталася, адміністративні матеріали не складалися , та інших належних доказів про завдання заявниці тілесних ушкоджень її колишнім чоловіком, суду не надано, тому оцінюючи наявність матеріалів справи, на переконання суду, заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 постійного та безперервного домашнього насильства, економічного насильства та фізичного у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відносно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству,які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 264, 265, 350-4, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 24.04.2024 року.

Суддя О.М. Зосименко