У Х В А Л А

Справа № 183/9933/23

№ 2-з/183/38/24

28 березня 2024 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Оладенко О.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Новомосковської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради в особі Служби у справах дітей, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просив визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , у розмірі 25% від усіх видів доходу (заробітку) з дня подання позову у до моменту досягнення дитиною повноліття.

16.10.2023 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів у якій просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 11.12.2023 зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісною позовною заявою.

25.03.2024 до суду надійшла заява про забезпечення позову від позивачки за зустрічним позову ОСОБА_1 , яка передана судді Оладенко О.С. 28.03.2024.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення зустрічного позову шляхом визначення часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2014 р.н., з матір`ю ОСОБА_1 , за її місцем проживання: АДРЕСА_3 , щомісячно з 00:00 години кожного 3-го числа місяця до 23:59 години кожного 17-го числа місяця без присутності батька, зобов`язавши батька дитини ОСОБА_2 , передавати малолітню дитину ОСОБА_3 , 2014 р.н., її матері ОСОБА_1 , за місцем проживання дитини: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви позивачка за зустрічним позовом зазначає, що з 18 липня 2023 року відповідач ОСОБА_2 взяв їх сина до себе погостювати з ним та бабусею на 1 місяць, проте до сьогоднішнього дня так і не повернув сина додому, де він проживав всі 9 років разом з позивачем за зустрічним позовом. До вирішення судом даного спору та до визначення місця проживання дитини судовим рішенням, вбачається порушення балансу інтересів та прав батьків, які мають рівні права та обов`язки перед дитиною, в тому числі, мають рівноцінні права на особисте спілкування з дитиною, встановлення з нею емоційного контакту та відносин, притаманних для батьків та дитини. Зокрема, таким обмеженням щодо спілкування з другим із батьків завдає психологічного тиску та навантаження на дитину, яка має прояви та бажання спілкуватись та взаємодіяти з матір`ю, але через ненадання дозволу батьком, не має такої можливості. Також вказала, що умови утримання дитини не відповідають тій якості, яка йому була забезпечена позивачкою за зустрічним позовом. При визначенні способу забезпечення позову просить врахувати віддаленість місця проживання матері від місця проживання відповідача та дитини, яка складає близько 500 км., що потребує значного часу та витрат для проїзду. Крім того, просить врахувати необхідність отримання дитиною консультацій та обстежень лікарів.

Заява розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 153

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункти 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачкою ОСОБА_1 спосіб, шляхом визначення місця проживання дитини з 3-го до 17-го числа кожного місяця з матір`ю та повернення дитини за місцем проживання батька, за своїм змістом є тотожним частковому задоволенню позовних вимог ОСОБА_1 та частковому задоволенню позовних вимог ОСОБА_2 .

Таким чином, застосування визначеного заявником виду забезпечення позову, який за змістом фактично є ухваленням рішення по суті справи без її розгляду, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпечуючи позов у такий спосіб суд вийде за межі підстав забезпечення позову, що призведе до порушення принципу верховенства права, проголошеного ст. 8 Конституції, та вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом, що є неприпустимим.

Суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог. Застосування заходів забезпечення позову не може мати наслідків досягнення позивачем результатів, які є змістом позовних вимог.

У постанові від 25.10.2020 у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20) Верховний Суд виклав такий висновок щодо застосування заходів забезпечення позову у справі про визначення місця проживання малолітніх дітей: «колегія суддів звертає увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю. А тому з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, Верховний Суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову».

Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю (постанови Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 344/16653/16-ц (провадження № 61-1153св17), від 18.11.2020 у справі № 127/31828/19 (провадження № 61-10859св20), від 17.05.2021 у справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21)).

Разом з тим, при вирішенні зазначеного клопотання суд передусім повинен виходити з якнайкращого забезпечення прав та інтересів малолітнього сина сторін.

Суд погоджується з тим, що спілкування дитини з матір`ю відповідає інтересам дитини. Разом з тим, суд враховує, що відстань між місцем проживання ОСОБА_1 (м.Ніжин Чернігівської області) від місця проживання дитини та батька (м.Новомосковськ Дніпропетровської області), як зазначила сама заявниця складає близько 500 км. Відтак, у разі забезпечення позову у визначений заявницею спосіб, щомісяця дитині необхідно буде долати відстань близько 1000 кілометрів з урахуванням дороги в обидва кінці. На переконання суду такі переміщення не відповідатимуть інтересам сина сторін, який не досяг десятирічного віку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову в обраний позивачкою за зустрічним позовом спосіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 28 березня 2024 року .

Суддя Оладенко О.С.