Провадження № 2/161/965/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (далі ТОВ «ВЕЗ») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту електроенергію.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «ВЕЗ»та споживачем ОСОБА_1 укладений договір про постачання електричної енергії шляхом споживання електричної енергії та оплатою рахунка постачальника універсальної послуги за адресою: АДРЕСА_1 . Для проведення розрахунків ТОВ «ВЕЗ» на ім`я споживача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Власниками квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначає, що відповідачі своїх зобов`язань з вчасної оплати за спожиту електричну енергію належним чином не виконали, у зв`язку з чим станом на 15.11.2023 року утворився борг за електроенергію на суму 3054,64 грн.

На підставі вищевикладеного просить стягнути солідарно з відповідачів 3054 грн. 64 коп. боргу за спожиту електроенергію та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року було відмовлено у відкритті провадження в частині вимог стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 до початку судового засідання подав суду заяву про слухання справи без його участі, просить відмовити у задоволенні позову.

Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що між ТОВ «ВЕЗ»та споживачем ОСОБА_1 , укладений договір про постачання електричної енергії шляхом споживання електричної енергії та оплатою рахунка постачальника універсальної послуги за адресою: АДРЕСА_1 . Для проведення розрахунків ТОВ «ВЕЗ» на ім`я споживача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 6-13).

Із особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що за період листопада 2021 року по листопад 2023 року виникла заборгованість в сумі 3054,64 грн.(а.с.12-14).

Із матеріалів справи вбачається, що 05.10.2023 року ОСОБА_1 був виставлений рахунок № НОМЕР_2 за спожиту електричну енергію на суму 3054,64 грн. (а.с.14).

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та не є співвласником зазначеного житла (а.с. 15). Крім того, в матеріалах справи не міститься жодних відомостей для можливості ідентифікації ОСОБА_1 . Зокрема, із відповіді Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради № 33-19/2351 від 30.11.2023 року вбачається, що інформація щодо ОСОБА_1 в Реєстрі територіальної громади міста Луцька відсутня (а.с. 27), а тому у суду наявні сумніви щодо існування даної особи.

Таким чином, позивачем належним чином не доведено користування саме цим відповідачем послугами з електропостачання.

Відтак, позовна вимога ТОВ «ВЕЗ» в частині стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2 Постанови № 312 від 14.03.2018 р. про затвердження «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Правил), укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Згідно п.4.2. Правил, послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Відповідно до п. 4.19. вищезазначених Правил, розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).

Пунктом 4.21. Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЗУ «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.

Згідно ст. 77 ЗУ «Про ринок електричної енергії» встановлено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 351646871 від 24.10.2023 р. вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 30, 38).

В даному випадку, цивільна правоздатність відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припинилася у момент їх смерті, а тому за правилами ст.ст. 46, 47, 48 ЦПК України пред`явлення позову до них неможлива.

Як вбачається з листа Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, що об`єктивно підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с. 57-59). Отже, спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Відомостей про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_4 в ході розгляду справи також не здобуто.

Відтак, позовна вимога ТОВ «ВЕЗ» в частинах стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, так як судом не встановлено осіб, які могли б бути спадкоємцями зазначених відповідачів.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про відсутність його обов`язку сплачувати комунальні послуги, оскільки, фактично, останній з 10.08.2022 зареєстрований за іншою адресою, суд до уваги не бере, оскільки, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_2 , що належить їм на праві спільної сумісної власності, а відтак, відповідно до ст. 322 ЦК України, власники зобов`язані утримувати майно, що їм належить та відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» сплачувати комунальні послуги.

Оскільки, відповідачам - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності, двоє з відповідачів померли, то стягнення заборгованості за спожиту електроенергію покладається на співвласника ОСОБА_2 , відповідно до належної йому частини у власності.

У даному випадку, суд виходить із принципу рівності часток відповідачів, в силу вимог ст. ст. 368-372 ЦК України.

Статтями 526, 530 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач ОСОБА_2 станом на дату розгляду даного спору, жодних дій для реструктуризації чи оплати заборгованості не здійснив.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ВЕЗ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію є підставними та підлягають до задоволення як такі, що відповідають вимогам закону, а тому з зазначеного відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 1/3 частини загальної заборгованості, а саме: 1018,21 грн. (3054,64 грн./3).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 893,77 грн. пропорційно частині задоволених вимог (33,3 %).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України, п.п. 2,4.2,4.19,4.21 Правил роздрібного ринку електричної енергії для населення, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року, ст.ст.58, 77 ЗУ «Про ринок електричної енергії» суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 1018 (одна тисяча вісімнадцять) грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 893 (вісімсот дев`яносто три) грн. 77 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут», код ЄДРПОУ: 42159289, адреса: 43000, м. Луцьк, вул. Єршова,11-А;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП невідомо, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення суду складено 13 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.