справа № 754/6096/23 головуючий у суді І інстанції Грегуль О.В.
провадження № 22-ц/824/5937/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 15713-09/2021 від 22 вересня 2021 року 18 125 грн., з яких: 5 000 грн. - сума основного боргу; 13 125 грн. - проценти; за договором кредитної лінії № 164448972 від 28 вересня 2021 року 93 416 грн. 40 коп., з яких: 22 000 грн. - сума основного боргу, 71 416 грн. 40 коп. - проценти; за договором позики № від 02 жовтня 2021 року 35 570 грн., з яких: 4 000 грн. - сума основного боргу, 31 570 грн. - проценти.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №15713-09/21. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом підписання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21092022. Відповідно до реєстру боржників та договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача в сумі 18 125 грн. 28 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №164448972. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №164448972. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року та договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 93 416 грн. 40 коп. 02 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № . Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 02 жовтня 2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 02 жовтня 2021р. та отримання кредиту згідно Заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 22 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22/2. Відповідно до реєстру боржників від 24 листопада 2022 року та договору факторингу №24/11-22/2 від 22 листопада 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача на суму 35 570 грн. Всупереч умовам договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Відтак, загальний розмір заборгованості за договорами у відповідача перед позивачем складає 147 111 грн. 40 коп.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем не надано належного пояснення щодо належного розрахунку суми заборгованості в частині заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Крім того, відповідач посилається на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 та вказує, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Також, відповідні кредитні договори не були підписані електронно-цифровим підписом. У кредитному договорі відповідач проставив тільки галочки, а не власний письмовий чи електронний підпис. При цьому, у відповідності до вимог ст. 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» позивач відомостей підтверджуючих укладення електронного договору не надав. Також, відповідач зазначає, що його не було сповіщено про укладені договори факторингу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує про те, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Перша судова палата Касаційного цивільного суду висловила правову позицію у постанові Верховного Суду № 61-20799св19 по справі № 561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між апелянтом та первісним кредитором не було б укладено. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18. При цьому, відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Крім того, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Інфінанс» договорами, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Позивач також звертає увагу, що первісним кредитором по кожному з укладених кредитних договорів є фінансова установа (яка надає кошти в безготівковій формі у національній валюті через платіжну систему на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником особисто), а не банк. Апелянт, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, апелянтом не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, апелянт не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами позивач посилається на умови договорів, відповідно яких у випадку невиконання умов договорів у строк, проценти передбачені умовами договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами. Позивач також вказує, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відтак, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 22 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №15713-09/21 за яким відповідачеві надано кредит у сумі: 5 000 грн. під 456,25 % річних строком на 30 днів.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом підписання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21092022.

Відповідно до реєстру боржників та договору факторингу №21092022 від 21 вересня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача на суму 18 125 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 13 125 грн. - заборгованість за відсотками.

28 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №164448972 за яким відповідачеві надано кредит у сумі: 22 000 грн. під 452,42 % річних строком на 30 днів.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №164448972.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року та договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 93 416 грн. 40 коп., з яких: 22 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 71 416 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками.

02 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № за якими відповідачеві надано кредит у сумі: 4 000 грн. під 638,75 % річних зі строком користування кредитом 30 днів.

Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 02 жовтня 2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 02 жовтня 2021 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.

22 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22/2.

Відповідно до реєстру боржників від 24 листопада 2022 року та договору факторингу №24/11-22/2 від 22 листопада 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача на суму 35 570 грн., з яких: 4 000.00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 31 570 грн. - заборгованість за відсотками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Апеляційний суд частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні договори між ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Інфінанс», які є фінансовими установами, та ОСОБА_1 було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника.

Отже, між сторонами було укладено кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису, що спростовує доводи відповідача щодо не підписання кредитних договорів електронно-цифровим підписом.

21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21092022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №15713-09/2021 від 22 вересня 2021 року.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №164448972.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №164448972 від 28 вересня 2021 року.

22 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № від 02 жовтня 2021 року

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши наявні у матеріалів справи докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що договори про надання кредиту підписані позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірних правочинів. При цьому, ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції відповідачем не заперечувався факт укладення ним спірних договорів.

Позивачем надано належні та допустимі докази переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором від 22 вересня 2021 року №15713-09/2021.

Відповідно до п.1.1. договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.1.2. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 21 жовтня 2021 року. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.1.3. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 456.25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

Враховуючи наведені умови договору, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 грн. та 1 875 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.3. кредитного договору за ставкою 1,25 % за кожен день користування кредитом за період з 22 вересня 2021 року по 21 жовтня 2021 року (5 000 грн.*37,5% (30*1,25)).

Також, позивачем надано належні та допустимі докази переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором від 28 вересня 2021 року №164448972.

Відповідно до п.п.1.1. кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - «Правила»)

Відповідно до п.п.1.7. кредитного договору, кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «Дисконтний період»), а саме до 28 жовтня 2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.

Відповідно до п.п.1.9. кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:

Відповідно до п.п. 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 135,05 (сто тридцять п`ять цілих п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,37 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;

Відповідно до п.п. 1.9.3 договору, якщо позичальник користується кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, в порядку передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин сторін застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722.7 процентів річних, що становить 1.98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Отже, договором передбачено проценти за користування кредитом, як на час дії договору так і за межами строку на який відповідачу надано кредит.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Отже, актом цивільного законодавства визначено наслідки порушення зобов`язання боржником, а саме стягнення неустойки, штрафу.

За таких обставин, визначення сторонами у договорі можливості перерахування відсотків за користування кредитом за минулий час в сторону збільшення їх розміру, як санкцію за несплату чи неповну сплату боржником заборгованості за кредитним договором - суперечить акту цивільного законодавства.

Крім того, у відповідності до п. 4.3 договору сторони погодились, що проценти нараховані після закінчення строку дії цього договору чи його дострокового розірвання є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В той же час, ч. 2 ст. 625 ЦК України не передбачає обов`язку сторони кредитного договору сплачувати проценти за користування грошовими коштами. Так, за змістом вказаної норми закону, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже,нарахування 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, як спосіб захисту грошового інтересу і полягає в отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Судувід 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16).

За таких обставин, визначені договором проценти за користування коштами (п. 4.3 договору) не можуть бути відсотками за порушення грошового зобов`язання, що передбачені ст. 625 ЦК України.

Враховуючи наведені умови договору, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 22 000 грн. та 2 442 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.3. кредитного договору за ставкою 0,37 % за кожен день користування кредитом за період з 28 вересня 2021 року по 28 жовтня 2021 року (22 000*11,1% (30*0,37)).

Позивачем також надано належні та допустимі докази переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики від 02 жовтня 2021 року№/1.

Укладаючи договір позики сторони погодили наступні умови: розмір кредиту 4 000 грн.; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації.

Враховуючи наведені умови договору, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 4 000 грн. та 2 100 грн. заборгованість за нарахованими процентами за ставкою 1,75 % за кожен день користування кредитом за 30 днів (4 000*52,5% (30*1,75)).

Доводи відповідача, що позивачем не надано пояснення щодо належного розрахунку суми заборгованості в частині заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки на спростування розміру заборгованості чи її відсутності перед позивачем, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу.

При цьому, надаючи оцінку діям позивача щодо нарахування відсотків після закінчення строку кредитування, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно п.4.3. кредитного договору №15713-09/2021 від 22 вересня 2021 року у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

Відповідно до п. 1.9.1. кредитного договору №164448972 від 28 вересня 2021 року за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 452,42 (чотириста п`ятдесят дві цілих сорок дві сотих) процентів річних, що становить 1,24 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

Відповідно до п.п.4.3. кредитного договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до умов договору позики № від 02 жовтня 2021 року максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності.

Відповідач був ознайомлений з умовами правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», затверджених наказом № 16/2 від 06 травня 2021 року, надалі за текстом «ПРАВИЛА», а також згоден укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 02 жовтня 2021 року, для надання кредиту на умовах, викладених в акцепті.

Про ознайомлення з правилами може свідчити електронний підпис-ідентифікатор, яким було підписано акцепт оферти від 02 жовтня 2021 року на укладання договору надання позики.

Відповідно до п.7.3.1. правил, у випадку належного виконання позичальником умов договору проценти нараховуються - в розмірі Відсоткової ставки встановленої договором.

Відповідно до п.7.3.6. правил, у випадку неналежного виконання позичальником умов договору, якщо відсоткова ставка дорівнює 1,75 % за один день користування кредитом - на період строку користування кредитом в розмірі Відсоткової ставки встановленої договором, на період прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та процентів за користування кредитом застосовується Максимальна відсоткова ставка.

Відповідно до п.7.3.7. правил, у випадку неналежного виконання позичальником умов договору, якщо позичальник допустив прострочення виконання зобов`язань по договору та в період прострочення сплатив всі нараховані проценти та здійснив пролонгацію, якщо відсоткова ставка дорівнює 1,75 % за один день користування кредитом - на період строку користування кредитом в розмірі відсоткової ставки встановленої договором, на період прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та процентів за користування кредитом, до моменту здійснення позичальником пролонгації застосовується максимальна відсоткова ставка, після здійснення пролонгації, на період її дії, застосовується номінальна відсоткова ставка.

Відповідно до п.7.3.8. правил, у випадку неналежного виконання позичальником умов Договору, якщо відсоткова ставка є меншою за 1,75 % за один день користування кредитом - на період строку користування Кредитом в розмірі номінальної відсоткової ставки, на період прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та процентів за користування кредитом застосовується максимальна відсоткова ставка.

Відповідно до п. 7.3.9. правил, у випадку неналежного виконання позичальником умов договору, якщо позичальник допустив прострочення виконання зобов`язань по договору та в період прострочення сплатив всі нараховані проценти та здійснив пролонгацію, якщо відсоткова ставка є меншою за 1,75 % за один день користування кредитом - на період строку користування кредитом в розмірі номінальної відсоткової ставки, на період прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та процентів за користування кредитом, до моменту здійснення позичальником пролонгації застосовується максимальна відсоткова ставка, після здійснення пролонгації, на період її дії, застосовується номінальна відсоткова ставка.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії спірних договорів від 22 вересня 2021 року, від 28 вересня 2021 року, від 02 жовтня 2021 року сторонами визначений 30 днів, якщо позичальник не виявить наміру пролонгувати дані договори.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення позичальником ОСОБА_1 дій, щодо пролонгації дії договорів, отже, спірні кредитні договори від 22 вересня 2021 року, від 28 вересня 2021 року, від 02 жовтня 2021 року не були пролонговані та закінчили свою дію відповідно 21 жовтня 2021 року (№15713-09/2021), 28 жовтня 2021 року (№164448972), 01 листопада 2021 року (№/1).

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 процентів за спірними кредитними договорами за користування кредитом, нарахованих, після спливу строку кредитування, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви за вимогу майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення позовних вимог, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 682 грн. 54 коп. (2 684*25,43%).

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 4 026 грн. судового збору. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення позовних вимог, то сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню з позивача на його користь пропорційно до відхилених позовних вимог, а саме у розмірі 3 002 грн. 18 коп. (4 026*74,57%).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає за можливе стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 різницю між сумою, яка підлягає стягненню з останнього на користь позивача, та сумою, яку позивач має компенсувати відповідачу. Така різниця становить 2 319 грн. 64 коп. (3002,18-682,54).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року скасувати та прийняти постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ідентифікаційний код - 35625014:

заборгованість за кредитним договором №15713-09/2021 в розмірі 6 875 (шість тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень, з яких: 5 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1 875 гривень - заборгованість за відсотками;

заборгованість за кредитним договором №164448972 в розмірі 24 442 (двадцять чотири тисячі чотириста сорок дві) гривні, з яких: 22 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 2 442 гривень - заборгованість за відсотками;

заборгованість за договором позики № в розмірі 6 100 (шість тисяч сто) гривень, з яких: 4 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 2 100 гривень - заборгованість за відсотками,

а всього - 37 417 (тридцять сім тисяч чотириста сімнадцять) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ідентифікаційний код - 35625014, на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 2 319 (дві тисячі триста дев`ятнадцять) гривень 64 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.