КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2649/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

секретар - Черняк Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - Корсуна Юрія Юрійовича на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 грудня 2023 року,

встановив:

у серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2023 року у задоволенні позову було відмовлено.

23 листопада 2023 року відповідач подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій просила поновити строк для подачі доказів на підтвердження понесення нею витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача на її користь 15 000 грн. судових витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року заяву було залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, представник відповідача - Корсун Ю.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За таких обставин та керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи в судовому засіданні 12 березня 2024 року, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з відзивом на позовну заяву представником відповідача - Корсуном Ю.Ю. було вказано, що вартість правничої допомоги, наданої ОСОБА_2 становить 15 000 грн. На підтвердження вказаних обставин було надано копію договору №7-ЦП про надання правничої допомоги від 31 липня 2023 року (а.с.68-72).

Також представник відповідача вказував, що до складу судових витрат також відносяться витрати на поштові пересилання процесуальних документів та інші витрати, докази на підтвердження понесення яких будуть надані в порядку, визначеному ЦПК України. Посилань на подання додаткових доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу відзив не містив.

24 жовтня 2023 року Деснянським районним судом м.Києва було ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Копія вказаного рішення була вручена представнику відповідача 26 жовтня 2023 року (а.с.128).

02 листопада 2023 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, надала Акт приймання-передачі наданих послуг вартістю 15 000 грн.

Вказана заява була залишена без розгляду ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21 листопада 2023 року. Суд першої інстанції дійшов висновку, що докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу були надані до суду з пропуском строку, встановленого процесуальним законом.

23 листопада 2023 року ОСОБА_2 повторно подала заяву про ухвалення додаткового рішення про судові витрати та просила поновити строк для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року заяву було залишено без розгляду.

Вирішуючи питання про залишення без розгляду заяви про вирішення питання щодо судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що така заява подана із порушенням встановленого строку.

Такий висновок суду відповідає встановленим у справі обставинам та зроблений із дотриманням норм процесуального права.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В статті 133 ЦПК України передбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При зверненні до суду з відзивом на позовну заяву прелдстанвиком відповідача було надано лише копію Договору №7-ЦП про надання правничої допомоги від 31 липня 2023 року, укладеного між ОСОБА_2 та АО «Вест Іст Лойерз Партнерс» в особі керуючого партнера Корсуна Ю.Ю.

Пунктом 3.2 вказаного Договору передбачено, що за надання правничої допомоги по супроводженню справи у суді першої інстанції клієнт сплачує адвокатському об`єднанню 15 000 грн. Поряд з цим, зі змісту наданого договору неможливо встановити, що його укладено саме щодо надання правничої допомоги в даній справі.

При зверненні до суду з відзивом на позовну заяву відповідач не вказувала про намір подати до суду інші докази понесення витрат на правничу допомогу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що докази понесення витрат на правничу допомогу, а саме Акт приймання-передачі наданих послуг від 30 жовтня 2023 року у справі №754/10822/23 було надано з порушенням порядку та строків, визначених процесуальним законом, а саме без попередньої заяви про намір подати такі докази та з пропуском строку, встановленого для подання таких доказів.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Тобто у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 січня 2024 року (справа № 285/5547/21).

Доводи апеляційної скарги про те, що докази понесення витрат на правничу допомогу було подано у встановлений строк з посиланням на те, що розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи і копія рішення була вручена відповідачу лише 22 листопада 2023 року, не впливають на висновок суду, оскільки до закінчення розгляду справи відповідачем не було зроблено заяви про те, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).

Відповідачем та його представником не було надано доказів на підтвердження неможливості подати заяву про відшкодування судових витрат, які відповідно до умов договору ще не сплачені, у встановлений процесуальним законом строк.

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Корсуна Юрія Юрійовича залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді