Справа № 164/296/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 березня 2024 року. Селище Маневичі.

Суддя Маневицького районного суду Волинської області Токарська І.С., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулася ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

З позовом про розірвання шлюбу із ОСОБА_3 до суду звернулася ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

Позов обґрунтований тим, що громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянин Турецької Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 8 грудня 2022 року уклали шлюб, що був зареєстрований Управлінням у справах реєстрації населення Рейханли (Турецька Республіка), про що було складено актовий запис про укладення шлюбу № НОМЕР_1 , що підтверджується фотокопією свідоцтва про такий шлюб з офіційною гербовою печаткою, перекладом на українську мову та апостилем. Сторони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №81 від 26 квітня 2022 року.

Як у позові зазначає позивач, з квітня 2023 року сторони проживають окремо, спільного побуту, господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують і останнім спільним місцем проживання сторін була Україна, де вони проживали по АДРЕСА_1 . Після фактичного припинення шлюбних відносин сторін, позивач із малолітньою дитиною сторін залишилася проживати за вказаною адресою, а відповідач повернувся проживати до Турецької Республіки, громадянином якої він є.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 110 СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Приписами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 17 угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах щодо юрисдикції судів передбачено: якщо ця Угода не встановлює іншого, то суди Договірних Сторін мають юрисдикцію розглядати будь-які спори щодо цивільних справ, де відповідач має місце проживання.

Згідно з ч.1 ст. 27 ЦПК позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У відповідності до ч.1 ст.8 ЦПК України, відповідач не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони (рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., п. 38).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», п. 63).

Згідно зі ст.3 Договору між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, прохання про здійснення правової допомоги та додатки до нього складаються мовою запитуючої Договірної Сторони, до них також додаються завірені копії перекладу на мову другої Договірної Сторони або на англійську мову.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 є громадянином Туреччини та, як зазначає у позові ОСОБА_1 , повернувся проживати до Турецької Республіки, відповідно до положень статті 498 ЦПК України, враховуючи громадянство відповідача, з метою дотримання законних прав та інтересів останнього, суд повинен буде в ході розгляду справи звертатись із судовим дорученням до іноземного суду, зокрема, стосовно вручення відповідачу позовної заяви з додатками та з`ясування його думки стосовно заявлених вимог.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року № 1092/5/54 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за № 573/15264, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Також слід зазначити, що положеннями ст. 79 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус. При цьому, перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію.

Таким чином, позивачу необхідно оформити позовну заяву і документи, що додаються до неї, у відповідності до вимог п. 2.3 розділу 2 вказаної вище Інструкції та надати суду належним чином завірений переклад на мову запитуваної держави.

Також стороною позивача до позовної заяви долучено фотокопію свідоцтва про шлюб із перекладом на українську мову і апостилем, однак відсутні документи, які би посвідчували особу перекладача та його кваліфікацію, що на думку суду, є важливим за відсутності оригіналу свідоцтва про шлюб.

Із вищевказаної фотокопії встановлено, що 8 грудня 2022 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прізвище подружжя після укладення шлюбу ОСОБА_7 .

Зміна прізвища тягне за собою ряд обов`язкових правових наслідків і, в першу чергу, це стосується необхідності заміни протягом місяця після одруження документів, що посвідчують особу (паспорт громадянина України, паспорт для виїзду за кордон, облікова картка платника податків (за наявності).

Однак до суду надійшов вказаний позов із долученими фотокопіями документів позивача на ім`я ОСОБА_1 паспортом громадянина України, виданим 25 травня 2021 року, карткою платника податків, виданою 9 вересня 2011 року.

Крім того, із позовом про розірвання шлюбу 12 лютого 2024 року звернулася в інтересах позивачки адвокат Гаро Ганна, повноваження якої посвідчуються ордером серії АА №1403048 5 лютого 2024 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 .

За прізвищем ОСОБА_8 також здійснено оплату судового збору.

Вказані суперечності унеможливлюють відкриття провадження у справі, а тому, вивчивши подану позовну заяву та приєднані фотокопії документів, приходжу висновку, що позов не відповідає вимогам, передбаченим ст. 175 ЦПК України.

У відповідності до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне заяву залишити без руху та надати стороні позивача строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 175-177, 185, 260, 315, 352 ЦПК України суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулася ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати стороні позивача строк для усунення недоліків заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що при невиконанні вимог ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська