Справа № 346/5758/23
Провадження № 2/346/269/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючого судді П`ятковського В.І.,
з участю секретаря Насадик В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент-банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що відповідачка 20 жовтня 2021 року приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору Б/Н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-заяви їй надано кредит у вигляді встановленого кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у її заяві.
Протягом строку дії договору ОСОБА_2 систематично порушувала його умови, в зв`язку з чим станом на 30 серпня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 18 467,34 грн.
Просить позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь банку борг за кредитним договором та судові витрати, а розгляд справи проводити без його участі.
Відповідачка будучи неодноразово повідомленою, за вказаним у позовній заяві місцем проживання, про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд до відома не поклала. Поштові повідомлення надіслані на її адресу повернулися не врученими із відміткою відмова від отримання.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Врахувавши клопотання представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що на підставі «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою та «Тарифів Банку», відповідачка 20 жовтня 2021 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.
Оцінюючи заявлені позовні вимоги, мотиви позивача, а також надані суду докази, суд враховує наступне.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-банк» від 20 жовтня 2021 року процентна ставка не зазначена.
Банк просить стягнути з відповідачки тіло кредиту та відсотки. Обґрунтував нараховану заборгованість за тілом кредиту визначеним кредитним лімітом.
Як зазначає позивач, внаслідок невиконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у відповідачки виникла заборгованість перед АТ «Акцент-банк», яка відображена у розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н. Станом на 30 серпня 2023 року становить 18 467,34 грн., з яких: 10 996,50 грн. - заборгованість за кредитом та 7 470 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
На підтвердження позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від, позивач надав суду Тарифи про користування кредитною картою «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.
При цьому, з долучених позивачем доказів вбачається, що вказані тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк» відповідачем підписані не були. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що відображено також у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс 15).
Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача змінювалися самим АТ «Акцент-банк» з часу виникнення спірних правовідносин, до моменту звернення до суду із вказаним позовом, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Посилання на те, що істотні умови договору (процентну ставку за користування кредитними коштами) погоджено між сторонами у паспорті споживчого кредиту, суд вважає безпідставними, оскільки підписана позичальником анкета-заява не містить положень про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою частиною договору банківського обслуговування.
Крім того, матеріали справи не містять договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами у даній справі після підписання паспорту споживчого кредиту 20 жовтня 2021 року, а додана позивачем до позову анкета-заява, підписана відповідачкою, та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, не є договором про споживчий кредит у розумінні положень Закону України "Про споживче кредитування". Отже, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування" є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
Разом з цим, у паспорті міститься посилання на те, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 24 жовтня 2021 року, в той час як позивач просить стягнути заборгованість, станом на 30 серпня 2023 року.
За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновки суду першої інстанції не спростовує.
Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була актуальною лише до 24 жовтня 2021 року і матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок нарахування процентів.
Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Також Велика Палата Верховного Суду вказала, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також приймаючи до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилась із тим, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Вказані правовий висновок підлягає застосуванню у даній справі, оскільки стосується аналогічних за змістом правовідносин.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь АТ «Акцент-банк» необхідно стягнути заборгованість в розмірі 10 996,50 грн., яка відповідає заборгованості за тілом кредиту. У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.
Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного та ст.ст. 525, 526, 551, 599, 610, 611, 612, 625, 634, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 141, 247 ч. 2, 264, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 жовтня 2021 року в розмірі 10 996,50 грн. та судові витрати у розмірі 1 596,98 грн. В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: П`ятковський В. І.