Справа № 569/383/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.

з участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання послуг, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_4 (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання послуг від 16 серпня 2020 року в сумі основного боргу - 102 375 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є фізичною особою-підприємцем та надає клієнтам за винагороду консультаційні та посередницькі послуги, пов`язані з купівлею-продажем нерухомого майна. 16 серпня 2020 року між сторонами, з метою пошуку покупців та організації продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 120,3 кв. м було укладено договір про надання послуг. В період з 16 серпня 2020 року по 01 вересня 2023 року позивачем було виконано ряд фактичних дій, надано послуги з метою сприяння у відчуженні об`єкта нерухомого майна та здійснено пошук потенційного покупця. Попри належне виконання позивачем зобов`язань згідно договору, відповідач не оплатила наданих послуг. 23.08.2023 року відповідач звернулася до позивача із заявою про відмову від послуг та проханням припинити договір з 02 вересня 2023 року. Відповідачка відмовилась підписати додаткову угоду про розірвання договору, в якій врегульовані всі фінансові питання щодо понесених витрат та компенсацій, пов`язаних з виконанням даного Договору. Відповідно до п. 5.1 Договору між сторонами досягнуто згоди, що вартість послуг (винагорода) Агентства нерухомості складає 34 125 грн., що еквівалентно сумі 1 250 доларів США. Таким чином, згідно вищевикладеного, в період дії договору, у відповідачки виник обов`язок згідно п.5.3 Договору оплатити вартість послуг (винагороду) Агентства нерухомості в сумі 34 125 грн. Крім того, Договором встановлена відповідальність за порушення його умов, де продавець за невиконання своїх обов`язків за Договором, окрім сплати належних за Договором платежів несе відповідальність у вигляді штрафу: Пунктом 7.1.2. Договору визначено, що за недотримання строків оплати послуг зазначених в п. п.5.2., 5.3 Договору, Продавець сплачує Агентству неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% винагороди визначеної п.5.1 цього Договору. Отже, за порушення умов Договору до відповідачки слід застосувати також неустойку у вигляді штрафу, передбачену п. 7.1.2. договору в розмірі 34 125 грн.

Звернувшись до суду з позовом, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Договором про надання послуг від 16 серпня 2020 року в сумі 102 375 грн., а також понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 08 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

13 лютого 2024 року представником відповідача адвокатом Ушаковим О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову. Вказав, що сплата вартості послуг за укладеним 16 серпня 2020 року між сторонами договором про надання послуг здійснюється тільки за умови відчуження об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до п. 8.1. укладеного договору договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 01 січня 2021 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом десяти днів до закінчення строку його дії, він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах.

Зазначає, що відповідно до умов п. 8.1. договору, договір неодноразово пролонгувався. Останньою пролонгацією, дію укладеного договору було продовжено до 01 вересня 2023 року. 23 серпня 2023 року (тобто за 10 днів до закінчення строку дії договору) на адресу позивача відповідачем було надіслано заяву про припинення договору про надання послуг від 16 серпня 2020 року (відмова від продовження (пролонгації) дії договору). Відповідно до умов п. 8.1. договору відповідач вказаною заявою повідомила позивача про те, що вона відмовляється від продовження дії (пролонгації) укладеного договору на новий строк. У зв`язку з чим даний договір вважається припиненим з 02 вересня 2023 року.

Таким чином, посилання позивача на нібито розірвання відповідачем укладеного договору та відмову від послуг Агентства нерухомості не відповідають дійсності, адже

відповідач скориставшись правом, передбаченим п. 8.1. договору, лише повідомила позивача про відмову від подальшої пролонгації договору, а не достроково розірвала договір. Також зазначає, що враховуючи що у відповідача не виникло обов`язку оплатити послуги позивача відповідно до п. 5.3 договору, то і підстав для сплати штрафу передбаченого п. 7.1.2 договору теж не виникло. Таким чином вважає, що відповідач достроково не розривала укладений з позивачем договір, не отримувала та не підписувала будь яких додаткових угод про розірвання договору, тому підстав для оплати послуг, згідно п. 5.3 договору та відшкодування фінансових витрат і компенсацій останнього теж немає.

23 лютого 2024 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, який спростовує доводи наведені представником відповідача, вважає аргументи та доводи підлягають відхиленню, просить позов задоволити.

20 лютого 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що твердження позивача викладені у відповіді на відзив є безпідставними та необґрунтованими. Вкотре звертає увагу, що відповідач не відмовлялася від послуг позивача та не розривала достроково договір, у зв`язку з чим й сплачувати за фактично ненадані позивачем послуги вона не мала.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задоволити повністю, з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідачки адвокат Ушаков О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого.

16 серпня 2020 року між позивачем, фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 , як Виконавцем (Агентством нерухомості) та ОСОБА_4 , як Замовником (Продавцем), з метою пошуку покупців та організації продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 120,3 кв. м було укладено договір про надання послуг (надалі - Договір). Договір підписаний сторонами та засвідчений відбитком печатки із назвою: АН «Пропозиція», ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.22-24).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є фізичною особою-підприємцем та надає клієнтам за винагороду консультаційні та посередницькі послуги, пов`язані з купівлею-продажем нерухомого майна, що підтверджується копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Дата та номер запису: 04.07.2023, 200 038061 (а.с. 13).

З зазначених доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності є "68.31 Агенства нерухомості" (а.с. 13).

Вищезазначене дає підстави вважати, що позивач ФОП ОСОБА_1 вчиняв дії в інтересах АН "Пропозиція" та виступає однією і тією ж особою у правововідносинах, що виникли з відповідачем.

Згідно п. 1.1 та п. 1.2 Договору сторонами погоджено, що Агентство нерухомості зобов`язується виконати ряд фактичних дій з метою сприяння у відчуженні Об`єкта нерухомого майна, який належить продавцю на праві власності (надалі - Об`єкт), відповідно до замовлення відповідача, визначеного у п.2.1 Договору, та сприяти продавцю в укладенні правочину щодо відчуження об`єкта між ним та особою, яка має намір придбати об`єкт, для чого продавець передає агенту нерухомості «ексклюзивні права» на розпорядження та розповсюдження інформації про місцезнаходження та умови продажу об`єкта та зобов`язується оплатити надані послуги.

Після вивчення правовстановлюючих документів, було повідомлено відповідачу, що правовстановлюючі документи містять недоліки, які перешкоджають продажу об?єкта, зокрема, що процес поділу об?єкта на квартири не завершено, інший співвласник був проти здійснення такого поділу, право власності на таку квартиру не зареєстровано за відповідачем, а кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно (згідно п. 6.1. Договору: Продавець гарантує, що цей договір укладений ним зі згоди та за дорученням інших членів його сім`ї (співвласників Об`єкта), які визнають умови цього Договору).

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного Кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

В силу ст. 546 Цивільного Кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19 вказано, що на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16 серпня 2020 року між позивачем, фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 , як Виконавцем (Агентством нерухомості) та ОСОБА_4 , як Замовником (Продавцем), було укладено Договір про надання послуг.

Факт укладення Договору не заперечується сторонами. Отже, при укладенні договору ОСОБА_4 вільно та свідомо погодилася виконувати усі зазначені в ньому зобов`язання.

Згідно п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 4.7, 4.8 Договору, позивач, агентство нерухомості «Пропозиція», в особі фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 , виконало ряд фактичних дій, надало послуги з метою сприяння у відчуженні Об`єкта нерухомого майна та здійснювало пошук потенційного Покупця Об`єкта будь-якими методами та в будь-який спосіб, яке Агентство вважає доцільним та ефективним, а саме:

- вивчення правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомості; первинний огляд об`єкта нерухомого майна;

- первинний огляд об`єкта нерухомого майна;

- проведення відповідних маркетингових досліджень кон`юнктури ринку, створення та виконання маркетингового плану щодо об`єкта нерухомості;

- проведення переговорів від імені Продавця з потенційними Покупцями щодо продажу об`єкта, результатом яких було підписано 2 оферти (ознаки оферти передбачені чинним законодавством у частинах 1, 2 статті 641 ЦК України);

- отримання додаткової інформації про об`єкт нерухомого майна, яка має значення для ефективного виконання умов Договору;

- проведення оглядів для потенційних Покупців об`єкта нерухомого майна;

- надання інформації щодо: порядку розрахунків, зняття з реєстраційного обліку всіх фізичних осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою даного об`єкта нерухомості; звільнення об`єкта нерухомості, порядку та термінів укладання правочину відчуження, погашення заборгованості по комунальних платежах;

- телефонні переговори, усні консультації; зустріч з Замовником, переговори за ціну;

- зустріч з замовником, переговори за ціну;

- консультації про підготовку потрібних документів для продажу об`єкта;

- перевірка документів особи (паспортів, свідоцтв про народження, одруження, смерті,судових рішень);

- визначення початкової (найкращої-) ціни за об`єкт продажу; аналіз витрат на переоформлення об`єкту нерухомого майна;

- аналіз витрат на переоформлення об`єкту нерухомого майна;

- забезпечення реклами на популярних інтернет-ресурсах, засобах масової інформації, друкованих виданнях (при необхідності), поширення інформації про об`єкт нерухомого майна серед наших партнерів з інших агенцій нерухомості;

а також було виконано ряд маркетингово-рекламних послуг:

- контроль вхідних дзвінків та зворотній зв`язок зі всіма контактами, потенційними покупцями чи їх представниками з інших агентств нерухомості, що звернулися стосовно огляду чи придбання стосовно даного об`єкта нерухомості;

- розробка макету оголошення, написання рекламного тексту для інтернет-ресурсів та написання рекламного тексту для розклейки по місту;

- поширення рекламної інформації стосовно даного об`єкта нерухомості шляхом здійснення особистих, дзвінків покупцям з власної бази даних;

- поширення рекламної інформації стосовно даного об`єкта нерухомості серед агентів ринку нерухомості шляхом особистих дзвінків чи відправлення смс-повідомлень;

- поширення рекламної інформації стосовно даного даного об`єкта нерухомості в таргетованих закритих групах клієнта миттєвого обміну повідомленнями Telegram та Viber;

- поширення рекламної інформації стосовно даного об`єкта нерухомості в таргетованих, особистих, спеціалізованих групах соціальної мережі Facebook та ін.;

- розробка та розміщення реклами стосовно даного об`єкта нерухомості на популярних інтернет-ресурсах (платна реклама в тому числі);

- проведення та надання звітності (усної в тому числі) про перебіг оглядів об`єкту агентами та потенційними покупцями, надання інформації про їх мотивацію;

- контроль попиту на об`єкт та постійний контакт зі всіма потенційними покупцями;

- підготовка та проведення попередніх переговорів про продаж/купівлю об`єкта нерухомості, складання попереднього договору, забезпеченого завдатком;

- підготовка всіх необхідних документів для продажу об`єкта нерухомості, консультаційні послуги з технічних питань та питань стосовно оподаткування.

Відповідно до ст.610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежним його виконанням.

З долучених матеріалів справи позивачем вбачається, що позивачем постійно здійснювався пошук потенційних покупців, було забезпечено широку інформаційну рекламу Об`єкта, організовувались і проводились огляди Об`єкту з потенційними покупцями та представниками з інших агентств нерухомості. Результатом ряду виконаних рекламно-маркетингових дій та наданих послуг є оферти, підписані з покупцями та (або) їх представниками.

Відповідно до п. 8.1. укладеного договору договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 01 січня 2021 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом десяти днів до закінчення строку його дії, він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах.

Так, зокрема з оглянутих в судовому засіданні звітів наданих послуг огляду об"єкта нерухомого майна покупця від 15.03.2023 року та 31 серпня 2023 (а.с. 25, 26) вбачається, що об"єкт нерухомого майна було надано для огляду потенційним покупцям направленим агенством нерухомості протягом 22.08.2020 - 18.07.2023 р.р.

У частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження позовних вимог, зокрема, долучено листування позивача і відповідачки в застосунку обміну миттєвими повідомленнями Viber та дослідженого ауді запису телефонних розмов (CD - носій) вбачається, що позивач активно намагався продати вказаний об"єкт нерухомого майна, однак спочатку відповідачка не надала всіх документів, зокрема неприсвоєно кадастровий номер земельній ділянці (41-68).

Відповідно до умов п. 8.1. договору, договір неодноразово пролонгувався. Останньою пролонгацією, дію укладеного договору було продовжено до 01 вересня 2023 року.

Попри належне виконання позивачем зобов`язань згідно договору, 23 серпня 2023 року відповідач звернулася до позивача із заявою про припинення договору про надання послуг від 16 серпня 2020 року (відмова від продовження (пролонгації) дії договору).

У своїй заяві відповідач посилалася на п. 8.1 укладеного договору, що договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 01 січня 2021 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом 10 днів до закінчення строку дії, він вважається продовженим на такий самий строк і на таких самих умовах. У свою чергу зазначила, що внаслідок останньої пролонгації, дію договору про надання послуг від 16 серпня 2020 року було продовжено до 01 вересня 2023 року. Але, незважаючи на неодноразове (7 разів) продовження дії вказаного договору, позивачем так і не було знайдено покупця будинку. У зв`язку з тим, що вже протягом 3 років будинок не було реалізовано, вона втратила інтерес до його продажу та не має наміру продовжувати дію укладеного договору. Таким чином, враховуючи вищевикладене, повідомляє позивача, що відповідно до п. 8.1. укладеного Договору та у строк зазначений у ньому, вона відмовляєся від продовження дії (пролонгації) Договору про надання послуг від 16 серпня 2020 року на новий строк. У зв?язку з чим, даний Договір вважає припиненим з 02 вересня 2023 року (а.с. 86).

Листом від 11.10.2023 року на вказане звернення ФОП ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_4 про можливість розірвання договору лише після врегулювання всіх фінансових питань, щодо понесених витрат та компенсацій пов?язаних із виконання Договору (а.с. 87).

Позивачем було звернуто увагу відповідачки на пункти 8.3, 8.3.1, а також на п. 5.3 Договору, зокрема: одностороння відмова від виконання умов Договору не допускається. Цей Договір може бути розірваний:

8.3.1. достроково, за взаємною згодою Сторін, про що Сторонами підписується додаткова угода про розірвання Договору, в якій врегульовані всі фінансові питання щодо понесених витрат та компенсацій, пов`язаних з виконанням даного Договору.

При відмові від послуг Агентства нерухомості та/або розірванні Договору (в т.ч. і в наслідок придбання Об`єкту Покупцем, який не був запропонований Агентством) Продавець зобов`язаний в одноденний термін оплатити послуги Агентства нерухомості у розмірі 100% вартості послуг, визначеної п. 5.1 Договору.

Не отримавши ні відповіді, ні оплати за надані послуги, з метою досудового врегулювання, представником позивача адвокатом Гожим М.С. 04.12.2023 було відправлено відповідачу досудову вимогу на адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ), в якій вимагалось виконати умови договору про надання послуг від 16 серпня 2020 року, оплативши ФОП ОСОБА_1 вартість послуг та штрафні санкції (передбачені п.5.3., п.7.3. та п. 7.1.2. Договору) (а.с. 90-94).

Згідно відстеження відправлення № 326 вимогу, що була відправлена за адресою АДРЕСА_3 було вручено особисто ОСОБА_4 - 07.12.2023 року. Вимога (відправлення № 342), що була відправлена за адресою АДРЕСА_2 була повернена за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання) (а.с. 97).

Проте, вказана досудова вимога відповідачкою була проігнорована.

Відповідно до п. 5.1 Договору між сторонами досягнуто згоди, що вартість послуг (винагорода) Агентства нерухомості складає 34 125 гривень, що еквівалентно сумі 1 250 доларів США.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що при відмові від послуг Агентства нерухомості та/або розірвання цього Договору (в т.ч. і в наслідок придбання Об`єкту Покупцем, який не був запропонований Агенством) Продавець зобов`язаний в одноденний термін оплатити послуги Агентства у розмірі 100% вартості послуг, визначеної у п.5.1 Договору.

Згідно пункту 8.3. Договору, одностороння відмова від виконання умов Договору не допускається. Цей договір може бути розірваний: достроково за взаємною згодою сторін, про що сторонами підписується додаткова угода про розірвання договору, в якій врегульовані всі фінансові питання щодо понесених витрат та компенсацій, пов`язаних з виконанням даного договору.

Таким чином доводи відповідача про виникнення обов`язку сплати за укладеним договором лише у разі відчуження об`єкта нерухомості суперечать погодженим умовам договору та правовій природі договору про надання послуг, оскільки плата здійснюється не за результат, а за дії, які направлені на досягнення певної мети.

Оцінюючи наявні докази у своїй сукупності суд приходить до висновку, що відповідачка була зобов`язана за умовами договору сплатити 34 125 грн. в одноденний термін у разі односторонньої відмови від виконання умов договору,

Суд відхиляє доводи відповідача, що остання відповідно до своєї заяви про припинення договору про надання послуг від 16 серпня 2020 року (відмова від продовження (пролонгації) дії договору) від 23 серпня 2023 року не розірвала укладений з позивачем договір та не відмовилася від послуг агентства нерухомості, а скористалася правом, передбаченим п. 8.1. Договору, оскільки з такої заяви вбачається, що «…я втратила інтерес до його продажу та не маю наміру продовжувати дію укладеного договору», що свідчить про фактичну відмову від послуг позивача.

Крім того, із дослідженого в судовому засіданні аудіо запису телефонних розмов, зокрема, у телефонній розмові від 10.08.2023 року відповідачка неодноразово зазначала, що планує далі продавати будинок.

Відтак, відповідачка вказаним листом намагалась розірвати договірні зобов?язання не оплативши жодної із отриманих послуг, в одноденний термін (як цього передбачає п.5.3. Договору).

Таким чином, враховуючи п. 5.3 договору, зокрема при відмові від послуг Агентства продавець зобов`язаний в одноденний термін оплатити послуги Агенства нерухомості у розмірі 100% вартості послуг, визначеної п. 5.1. договору, що складає 34 125 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення вартості послуг визначену п. 5.1 цього договору в розмірі 34 125 відповідно до п. 7.3. договору, суд зазначає таке.

Пунктом 6.1 договору визначено, що продавець гарантує, що цей договір укладений ним зі згоди та за дорученням інших членів його сім`ї (співвласників об`єкта), які визнають умови цього договору.

Відповідно до п. 7.3. договору у випадку порушення п. 6.1 цього Договору Продавцем, що призвело до неможливості виконати Договір внаслідок неотримання згоди членів сім`ї Продавця (співвласників Об`єкта), Продавець зобов?язаний сплатити Агентству нерухомості повну вартість послуг, визначену п. 5.1 цього Договору.

Тобто, як вбачається з п. 6.1, укладеного Договору відповідач мала отримати згоду членів своєї сім`ї з подальшим уточненням співвласників, тобто саме тих членів своєї сім`ї, які є співвласниками будинку і саме на укладення Договору, а не на його продаж.

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності

відповідачу належить на праві спільної часткової власності частка житлового будинку загальною площею 120,3 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 є власником частки цього ж будинковолодіння на підставі рішення Рівненського міського народного суду від 24.09.1992 року, що слідує із заяви від 14.08.2019 року про поділ будинку.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 01.02.2024 року ОСОБА_5 як співвласник об`єкта підтвердила, що не створювала будь-яких перешкод іншому співвласнику ОСОБА_4 в реалізації нею права на продаж 1/2 частки цього житлового будинку. Одночасно повідомила, що не була проти співпраці ОСОБА_4 з ФОП ОСОБА_1 та укладення між ними договору про надання послуг від 16 серпня 2020 року щодо реалізації її частки житлового будинку.

Таким чином, твердження позивача про те, що інша співвласниця другої частини будинку чинила перешкоди, через які позивач не зміг знайти покупця на частини будинку, яка належить ОСОБА_4 не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються вищевикладеним.

Також, як вбачається з звіту наданих послуг огляду Об?єкту нерухомого майна

покупцями від 15 березня 2023 року за період з серпня 2020 року по березень 2023 року позивач безперешкодно здійснив 15 оглядів будинку.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій відповідно до п. 7.3, укладеного Договору, оскільки матеріали справи не містять доказів, що у відповідача є співвласники частини будинку, який відповідач виставила на продаж, а співвласниця іншої частини будинку, хоч і не є членом сім`ї відповідача, але не заперечувала ні проти продажу будинку, ні проти укладення Договору з позивачем, суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено п. 6.1. договору, а відтак стягнення з відповідача 34 125 грн. відповідно до п. 7.3 договору є безпідставним та недоведеним.

Щодо стягнення штрафу у вигляді вартості послуг визначену п. 5.1 цього договору в розмірі 34 125 відповідно до п. 7.1.2. Договору, суд зазначає таке.

Договором встановлена відповідальність за порушення його умов, де Продавець за невиконання своїх обов`язків за Договором, окрім сплати належних за Договором платежів несе відповідальність у вигляді штрафу:

7.1.2. За недотримання строків оплати послуг зазначених в п. п.5.2., 5.3 Договору, Продавець сплачує Агентству неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% винагороди визначеної п.5.1 цього Договору.

Статтею 612 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного Кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 546 Цивільного Кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов 'язання.

В силу ст. 610, п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст.ст.202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, сторонами по справі не оспорюється дійсність укладеного між ними Договору про надання послуг покупцю від 16 серпня 2020 року.

Таким чином, стосовно вказаного договору діє презумпція правомірності правочину.

Вартість послуг, які надаються позивачем відповідачці визначена згідно п.5.1 договору у розмірі 34 125 грн., що еквівалентно 1250 доларів США, які позивач просить суд стягнути з відповідачки відповідно до п. 5.3 Договору.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що при відмові від послуг Агентства нерухомості та/або розірвання цього Договору Продавець зобов`язаний в одноденний термін оплатити послуги Агентства у розмірі 100% вартості послуг, визначеної у п.5.1 Договору.

Пунктом 7.1.2. Договору визначено, що за недотримання строків оплати послуг зазначених в п. п.5.2., 5.3 Договору, Продавець сплачує Агентству неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% винагороди визначеної п.5.1 цього Договору.

Враховуючи, що відповідач звернувшись до позивача із заявою про припинення Договору 23 серпня 2023 року вважала, що не відмовилася від послуг агентства, а відтак не сплатила позивачу в одноденний термін послуги агентства нерухомості у розмірі 100% вартості послуг, визначеної п. 5.1. Договору, суд вважає, що відповідач не порушила строки, а відтак неустойка у вигляді штрафу, передбачену п. 7.1.2. Договору в розмірі 34 125 грн. не підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд визнає неправомірним одночасне нарахування відповідачу оплату послуг агенства нерухомості передбачену п. 5.3. Договору та відповідальність передбачену п. 7.1.2. Договору за порушення зобов`язань за договором, що є одним видом відповідальності, та розцінюється судом як подвійне стягнення за одне й те саме порушення.

За вищевказаних обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору та витрат правову допомогу адвоката.

Так, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону).

За приписами ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Так, на підтвердження здійснених представником позивача - адвокатом Гожим М.С. витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги № 39-04/23 від 28.11.2023 р.; копію додаткової угоди № 1 від 28.11.2023 р., яка містить детальний опис робіт, вартість яких складає 5 000 грн. та копію акту здачі-приймання послуг № 1 від 29 грудня 2023 до договору про надання правової допомоги № 39-04/23 від 28.11.2023 р., у якому вказано, що витрати на правничу допомогу щодо розгляду даної справи становлять 5 000,00 грн., а також копією платіжної інструкції № @2PL 467674 від 29.11.2023 р.

Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 667,00 грн. (34 125, 00 грн х 5 000, 00 грн коп./102 375 грн).

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання послуг задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання послуг від 16 серпня 2020 року в розмірі 34 125 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1667 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 28 березня 2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина