Справа № 565/1681/23
Провадження № 2/565/49/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м.Вараш

Кузнецовський мiський суд Рівненської області у складі:

головуючого суддi Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

pозглянувши у порядку загального позовного провадження у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну справу №565/1681/23 за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2023 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , у якому просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2020 року до 01.06.2023 року в сумі 109 038 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_3 адвокат Зіброва М.О. вказала, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2011 року на відповідача покладено обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. 08 грудня 2011 року Вараським міським ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 15 листопада 2011 року виданого Кузнецовським міським судом Рівненської області. Проте, станом на сьогодні відповідно до довідки розрахунку боргу по аліментах від 27.07.2023 року у відповідача наявна заборгованість стосовно невиплачених аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 109 038 грн 00 коп. починаючи з 01.11.2020 до 01.06.2023 року. Вважає, що заборгованість в такій сумі відповідач допустив умисно, оскільки станом на сьогодні неповністю цікавиться життям сина, фінансову допомогу на утримання дитини не надає, що в свою чергу і призвело до утворення заборгованості. На скільки позивачці відомо відповідач отримує чималий дохід, проте всіляко ухиляється від вчасної виплати коштів визначених рішенням суду на утримання їхнього спільного сина, в той час як позивачка особисто всіляко намагається достойно його утримувати. Тому, з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами, розмір пені за період з 01.11.2020 року до 01.06.2023 року становитиме 109 038 грн 00 коп.

Від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Савонік Л.О. до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_3 , у якій просить звільнити ОСОБА_4 від сплати заборгованості по аліментах у сумі 109 038 грн.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що з долученого відповідачем розрахунку вбачається, що з моменту відкриття виконавчого провадження сукупний розмір заборгованості становить 105 632 грн. Проте, ОСОБА_4 , після ухвалення рішення судом про стягнення з нього аліментів, сумлінно виконував свій обов`язок і на даний час його виконує, як шляхом сплати аліментів, так і перерахуванням коштів безпосередньо на картковий рахунок ОСОБА_3 та сина, а також шляхом передачі готівкових коштів особисто позивачці. З березня 2022 дитина сторін ОСОБА_6 проживає за межами України в Республіці Польща разом з матір`ю ОСОБА_3 . До цього дитина проживала разом з батьком ОСОБА_4 та був на повному його утриманні. Наразі сторони домовились, що відповідач передаватиме дитині грошові кошти у сумі не менше 500 злотих і таку домовленість відповідач виконує.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 не з`явились, проте забезпечили явку своїх представників.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги за первісним позовом підтримала повністю та просила відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 просила відмовити у позові про стягнення пені з ОСОБА_4 та задовольнити зустрічний позов. У своїх поясненнях послалась на обставини, якими обґрунтовувала зустрічний позов.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісна та зустрічна позовні заяви підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Сторони від шлюбу мають одну дитину: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана обставина доводиться копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 10.01.2011 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області.

Копією виконавчого листа, виданого Кузнецовським міським судом Рівненської області 29.11.2011 року у справі №2-1711-656/11, підтверджується, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15.11.2011, яке набрало законної сили 28.11.2011 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття.

Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.12.2015 року, підтверджується обставина зміни прізвища позивачем з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

Зі змісту копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2011 року, вбачається, що за вище вказаним виконавчим листом відкрите виконавче провадження ВП № 30297803, про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 27.07.2023 року, що міститься в матеріалах справи, за ОСОБА_4 рахується сукупна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 109 038,00 грн. за період з жовтня 2020 року до червня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо звільнення відповідача ОСОБА_4 стягнення заборгованості зі сплати аліментів, суд встановив наступні обставини.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка є сусідкою відповідача ОСОБА_4 показала, що син ОСОБА_6 жив разом з відповідачем та його батьками по АДРЕСА_1 . Він постійно приходив гратись до її внука. Свідок ОСОБА_11 , яка також є сусідкою відповідача, показала, надала аналогічні за змістом показання, уточнила, що ОСОБА_6 проживав зі своїм батьком ОСОБА_4 за вказаною адресою постійно з 2012 року до лютого 2022 року.

Свідок ОСОБА_12 , як матір відповідача показала, що до 01.03.2022 року ОСОБА_6 з раннього дитинства постійно проживав з нею, її чоловіком та свої батьком у будинку по АДРЕСА_1 . У них є його речі, одяг. У 2018 році позивачка ОСОБА_3 дала їй банківську картку, на яку нараховувались аліменти на ОСОБА_6 із заробітку ОСОБА_4 . Вона ці кошти знімала з картки і використовувала лише на утримання ОСОБА_6 . У вересні жовтні 2020 року її син ОСОБА_4 звільнився з роботи і заробляв гроші на тимчасових заробітках у м. Вараші, Рівненської області. Також їздив на заробітки до Польщі на три місяці у 2021 році. Після цього у січні 2022 року виїхав знову до Польщі на заробітки і до цього часу не повертався. Дитину ОСОБА_6 фактично утримувала вона та її чоловік. 01.03.2022 її чоловік ОСОБА_13 на прохання позивача ОСОБА_3 відвіз ОСОБА_6 до кордону з Польщею і віддав їй. З того часу ОСОБА_6 проживає разом з позивачем.

Аналогічні за змістом показання надав свідок ОСОБА_13 , який є батьком відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Визначаючи інші обставини, які мають істотне значення для звільнення відповідача від сплати заборгованості за аліментами, суд бере до уваги наступне. Відповідно до ч. 2-3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З правового аналізу викладених норм вбачається, що законодавець обставини спільного та окремого проживання з дитиною визначив підставою для стягнення аліментів, тобто такі обставини є істотними для вирішення питань, пов`язаних зі сплатою аліментів.

Зважаючи на те, що показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 встановлено, що включно з жовтня 2020 року до лютого 2022 року неповнолітній ОСОБА_5 фактично проживав за місцем проживання батька ОСОБА_4 та був на його утриманні, матір ОСОБА_3 проживала окремо за межами України, на думку суду, така обставина має істотне значення, яка у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України дає підстави для звільнення відповідача ОСОБА_4 від сплати заборгованості за аліментами у період з жовтня 2020 року до лютого 2022 року включно.

В судовому засіданні не встановлено підстав для звільнення відповідача ОСОБА_4 від сплати боргу за аліментами за період з березня 2022 року до червня 2023 року включно.

Представником позивача подані до суду копії квитанції про перерахування коштів від імені ОСОБА_13 на рахунки невстановленої особи та на рахунок ОСОБА_14 , а також копії документів іноземною мовою. Зважаючи на те, що до суду не подано доказів про перерахування цих сум саме позивачу ОСОБА_3 і того, що ці суми перераховувались саме як аліменти, а не з інших підстав, суд визнає ці докази неналежними, оскільки вони не підтверджують обставини, які мають значення для справи.

Також суд не бере до уваги, копії квитанцій від 14.08.2023, 31.08.2023, 04.09.2023, 02.10.2023 про перерахування відповідачем коштів на ім`я позивача ОСОБА_3 як аліменти, зважаючи на те, що вони не стосуються періоду, за який позивачем стягується пеня та є неналежними доказами.

Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і судом їх не здобуто.

Таким чином, з аналізу розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що за період з березня 2022 року до червня 2023 року включно за боржником ОСОБА_4 рахується заборгованість у сумі 54 492 грн.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2022 року до червня 2023 року включно підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі N 569/14819/19 (провадження N 61-1586св20) зазначено, що: "правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі N 572/1762/15-ц (провадження N 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі N 333/6020/16-ц (провадження N 14-616цс18)".

Суд, враховуючи, вимоги ч.1 ст. 13 ЦПК України щодо меж розгляду справи, та вимог ст. 196 СК України, про те, що розмір пені, не може бути більший 100 % заборгованості, доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача 51 086,25 грн пені прострочення сплати аліментів за період 01 березня 2022 року до 01 червня 2023 року включно, що відповідає розміру заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів за цей період. У задоволенні вимог ОСОБА_3 в іншій частині необхідно відмовити за безпідставністю.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у справі у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач за первісним позовом ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 141, 258, 263, 264, 265, 268, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звільненні від сплати заборгованості за аліментами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2022 року до 01 червня 2023 року включно у сумі 51 086 (п`ятдесят одну тисячу вісімдесят шість) грн. 25 (двадцять п`ять) коп.

У задоволенні вимог первісного позову ОСОБА_3 в іншій частині відмовити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати заборгованості за аліментами, які стягнуті на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з жовтня 2020 року до лютого 2022 року включно.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід державного бюджету 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 .

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне рішення виготовлене 28.03.2024

Головуючий суддя І.Ю.Зейкан