Дата документу 26.03.2024 Справа № 333/3529/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/604/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Є.У.№ 333/3529/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Маловічко С.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення 1/2 частки з майна шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації в сумі 200 000 грн. та припинення права власності позивача на майно,

із апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2024 року, у справі за заявою ОСОБА_3 про поворот виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеною заявою та просила допустити поворот виконання судового рішення. Зазначала, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності, набутого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, набутого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнано за ОСОБА_1 право власності на частку квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним договір дарування від 15 травня 2018 року нерухомого майна квартири за адресою АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 та зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 397, 79 грн. судового збору та 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу з- кожного.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку квартири та в частині вирішення зустрічного позову про стягнення грошової компенсації за автомобіль. Ухвалено в цій частині позовних вимог нове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину квартири залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення на його користь грошової компенсації за автомобіль задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за припинення права власності на автомобіль Ford Transit, д.р.н. НОМЕР_1 у розмірі 200 000,00 грн.

Заявниця вказує про те, що рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2021 року було звернуто до виконання ОСОБА_1 та остання зареєструвала право власності на частку спірної квартири. Також ОСОБА_1 отримала 03.11.2021 р. виконавчий лист про стягнення судових витрат в сумі 5 397,79 грн., подала його для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Хохлову К.К., який відкрив виконавче провадження №67471184, внаслідок чого із її заробітної плати було стягнуто на користь ОСОБА_1 3 892,73 грн.

Зважаючи на те, що в порядку виконання рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 зареєструвала на своє ім`я право власності на 1/2 частку спірної квартири, просила здійснити поворот виконання зазначеного рішення у такий спосіб: припинити право власності ОСОБА_1 на частку квартири за адресою АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_3 , право власності на частку вказаної квартири; стягнути з Гребеннікової на користьб заявниці 3 892,73 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2024 року частково задоволено заяву ОСОБА_3 про поворот виконання судового рішення.

Допущено поворот виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2021 року по справі № 333/3529/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення 1/2 частки з майна шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації в сумі 200 000,00 грн. та припинення права власності позивача на майно.

В порядку повороту виконання рішення суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 3892,73 грн. В решті заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити її вимоги.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони і їх представники не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін і їх представників.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 3-рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Частиною шостою статті 444 ЦПК України передбачено, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності, набутого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, набутого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнано за ОСОБА_1 право власності на частку квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним договір дарування від 15 травня 2018 року нерухомого майна квартири за адресою АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 397, 79 грн. судового збору та 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 397,79 грн. судового збору та 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2021 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку квартири та в частині вирішення зустрічного позову про стягнення грошової компенсації за автомобіль. Ухвалено в цій частині позовних вимог нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину квартири залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення на його користь грошової компенсації за автомобіль задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за припинення права власності на автомобіль Ford Transit, д.р.н. НОМЕР_1 у розмірі 200 000,00 грн.

Питання про поворот виконання рішення судом апеляційної інстанції не вирішено.

Зі звіту про здійснення відрахування та виплати від 28 березня 2023 року у виконавчому провадженні №67471184 видно, що АТ «Мотор Січ» перерахувало з заробітної плати ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 892,73 грн.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що існує необхідність та правові підстави щодо повороту виконання рішення суду у справі №333/3529/19 від 19.04.2021 року в частині стягнення грошових коштів, оскільки рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2021 року скасовано постановою Запорізького апеляційного суду від 21.02.2023 року, яка набрала законної сили.

В іншій частині заяви ОСОБА_3 відмовлено, оскільки рішення про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є в розумінні ч.6 ст. 444 ЦПК України питанням про поворот виконання рішення, а є діями органу, який здійснює реєстрацію права власності нерухомого майна як наслідок набрання судовим рішенням законної сили, а отже не може вважатися поверненням отриманого.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

На відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав поширюється дія ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 п.1, п.2 ст.2 наведеного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону від 16.07.2020р.) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Відповідно до ч.1 п. 9 ст.27 вказаного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Таким чином, у розумінні положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор на підставі відповідної заяви вносить до Державного реєстру відповідні записи про припинення та поновлення речових прав.

В даному випадку вимоги про припинення права власності, визнання права власності на нерухоме майно не є в розумінні ч.6 ст. 444 ЦПК України питанням про поворот виконання рішення. Вказані питання віднесені до компетенції органу, який здійснює реєстрацію права власності нерухомого майна як наслідок набрання судовим рішенням законної сили, а отже не може вважатися поверненням отриманого.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_3 про припинення права власності ОСОБА_1 на 1/2 часку квартири та визнання за ОСОБА_3 права власності на вказане майно задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому у відповідності до норм статей 374,375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-394 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

С.В. Маловічко