КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/7312/2024 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/8566/23

12 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шморгуна Романа Миколайовича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Гринчак О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що 26 січня 2005 року вона та відповідач уклали шлюб, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 66.

За час спільного подружнього життя у них народилися діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05 червня 2020 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Зазначала, що діти з січня 2019 року проживають з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надавав та не надає, лише у 2020 році вітав дітей з днем народження та дарував їм подарунки. З 2021 року відповідач з дітьми не спілкується, не бачиться та взагалі їм навіть не телефонує. Відповідач відмовився платити за тренування та екіпіровку для тренувань і змагань доньки, яка з 2016 року є спортсменкою української федерації карате. Ухилився від оплати ліків для дітей і не цікавився їх станом здоров`я, знаючи, що молодша дитина має хронічні захворювання.

Зазначала, що інших осіб на утриманні у відповідача немає, він працездатний, отримує дохід, працюючи на власній станції технічного обслуговування автомобілів та інших транспортних засобів та має неофіційний дохід у розмірі, приблизно, 120 000 грн. на місяць.

Вказувала на те, що не може забезпечити належний рівень утримання сина ОСОБА_4 .

Позивач стверджувала, що відповідач гроші на утримання дитини відмовляється платити, приховує свій дійсний заробіток, з 2019 року не надавав та не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини.

Зазначає, що витрачає на утримання дитини близько- 55 000 грн., а саме: 17 000 грн. на харчування, 18 000 грн. на взуття на одяг, 20 000 грн. на навчання, лікування тощо, а тому вважає, що обгрунтованим є розмір аліментів у сумі-30 000 грн.

Вказувала, що відповідачем ще у 2022 році було придбано однокімнатну кватиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира оформлена на відповідача, однак у вказаній квартирі за зароблені кошти та взяті у борг позивачкою було проведено ремонт та придбано необхідні меблі і техніку.

Крім того, вже після розірвання шлюбу з нею, 13 липня 2021 року відповідач придбав земельну ділянку, площею 0.1 га, кадастровий номер::01:008:0025 за адресою: АДРЕСА_3 . На вказаній земельній ділянці відповідач вже декілька років будує будинок для себе та нової дружини. Вважає, що придбання земельної ділянки та будівництво будинку підтверджує отримання відповідачем прихованих доходів від СТО.

З урахуванням викладеного, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 30 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути понесені судові витрати у сумі -5 000 грн. за надання правової допомоги адвокатом.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 22 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Повний текст рішення складено 26.12.2023 року.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, 17 січня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шморгун Роман Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 рокузмінити в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 30 000 грн. щомісячно, починаючи з 22 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано дійсні обставини справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що суд повністю проігнорував надані позивачкою докази, які підтверджують купівлю відповідачем земельної ділянки (за заниженою вартістю), будівництво на земельній ділянці будинку та отримання відповідачем неофіційного доходу (працюючи на власному СТО), також не надав жодної оцінки вказаним доказам у рішенні суду.

Посилається на те, що відповідач протягом 2021-2023 років витратив на придбання земельної ділянки більше ста тисяч гривень та декілька мільйонів гривень витратив на будівництво будинку, а тому це, на думку апелянта, свідчить про отримання відповідачем значних прихованих доходів на власному СТО.

Вказує на те, що 19 грудня 2023 року у судовому засіданні відповідач підтвердив, що він працював на власному СТО неофіційно, жодні податки не сплачував, а отримані кошти використовував на оплату використаної електроенергії та на купівлю продуктів харчування для себе, також підтвердив, що з 2019 року коштів на утримання дітей не надавав.

Апелянт вважає, що призначений судом розмір аліментів на даний час має дуже низьку цінність, адже коштів не вистачає на належне матеріальне забезпечення дитини. Визначений судом розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту.

Зазначає, що позивачка не могла подати квитанції своєчасно, так як вона із дітьми після початку військових дій виїхала до Польщі, а надані квитанції вже після подання позовної заяви суд відмовився приймати.

Надані до суду стороною відповідача докази, на думку апелянтів підтверджують, що відповідач продав без згоди колишньої дружини обладнання СТО за 10 000 грн., хоча обладнання коштує 617 500 грн.

Відповідач 01 листопада 2002 року придбав за особисті кошти квартиру за адресою: АДРЕСА_2 і згідно п.3 договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2002 року продаж вчинено за 16 200 грн, яку на даний час відповідач здає в оренду.

Для підтвердження отримання доходів відповідачем адвокатом було направлено запити до Головного управління ДПС у м. Києві та до Голови ГО ГСО "Надія" (копії запитів були додані до пояснення від 12 грудня 2023 року). Згідно відповіді Головного управління ДПС у м.Києві від 19 жовтня 2022 року відповідно до розділу VII Порядку N? 210 персональні дані з ДРФО без згоди фізичної особи платника податків можуть передаватись, зокрема, за рішенням суду. У зв?язку з чим Головним управлінням ДПС у м.Києві було надано інформацію лише про позивачку, яка задекларувала у 2018 році суму доходу у розмірі - 1 782 826,50 грн. (копія відповіді була додана до пояснення від 12 грудня 2023 року).

Відповідно до відкритих джерел інформації, а саме: Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідач раніше не був і на даний час не зареєстрований фізичною особою-підприємцем, а також він не є та не був засновником (учасником) або керівником (директором) будь-яких господарських товариств (скріншоти з сайтів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та «You Control» відносно відповідача були додані до пояснення від 12 грудня 2023 року).

Зазначає, що у позивачки відсутні документи з приводу придбання майна в квартиру та для СТО, так як деякі з них було знищено під час пожежі в 2018 році, а деякі документи залишились в квартирі в якій інколи проживає відповідач, але у позивачки відсутній доступ до цієї 5-кімнатної квартири. Також, у позивачки дійсно немає документів з приводу купівлі відповідачем моторного човна WELLBOAT 37, 2010 року випуску, орієнтовною вартістю - 100 000 грн., двигуна для човна MERCURY 15, 2009 року випуску, орієнтовною вартістю - 80 000 грн., та причіпу для човна UMS BOAT 8902.3601, 2010 року випуску, днз. НОМЕР_1 .

З січня 2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знаходяться на повному утриманні позивачки. Однак позивачка вже не може одна забезпечити належний рівень утримання сина ОСОБА_4 , а тому вважає, що батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі - 30 000 грн., оскільки працює на власному СТО та має прихований постійний дохід у розмірі - 120 000 грн. на місяць.

13 березня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кожуховського Олега Вікторовича.

У вказаному відзиві представник відповідача заперечує проти доводів апеляційної скарги та вважає, що рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2023 року є законним, правомірним, обгрунтованим та винесене без порушень чи неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що апеляційна скарга містить твердження, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи суто формально, без урахування вимог Сімейного кодексу України, без урахування доводів апелянта та без урахування доказів.

Окрім вказаних тверджень апелянта, апеляційна скарга містить фактично скопійований текст позовної заяви із посиланням на обставини, які насправді не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції та не підтверджуються доказами.

Апелянт не зазначає жодної підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 26 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 66.( а.с. 10).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 13-14).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано ( а.с. 16).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 17).

Із довідки Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_4 зареєтрований за адресою: АДРЕСА_4 ( а.с. 18).

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 328942733 від 12.04.2023 року вбачається, що за відповідачем на праві власності зареєстровано:

квартиру, загальною площею 184,4 кв.м, розташовану на АДРЕСА_5 з 26.09.2022 року;

земельну ділянку, кадастровий номер № :01:008:0025, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_3 з 13.07.2021;

земельну ділянку, кадастровий номер № 322088801:01:006:0208, площею 0,0036 га за адресою: АДРЕСА_6 з 19.04.2017;

земельну ділянку, кадастровий номер № 322088801:01:006:0409, площею 0,0037 га за адресою: АДРЕСА_6 з 11.03.2017;

земельну ділянку, кадастровий номер № 322088801:01:00:0457, площею 0,0036 га за адресою: АДРЕСА_6 з 19.04.2017.

Із відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київська міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що однокімнатна квартира АДРЕСА_7 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.11.2002 року .

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 22 червня 2023 року і до його повноліття, суд першої інстанції посилався на те, що позивачкою не доведено обсяг її витрат на дитину у сумі 55 000 грн. щомісячно, як це зазначено в позовній заяві, та, враховуючи, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку становить 2 833 грн., то стягнення аліментів в розмірі 3 000 грн. щомісячно відповідає потребам для забезпечення інтересів дитини, не є завищеними та не буде порушувати майнові права відповідача.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути аліменти з відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30 000 грн.

щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, зазначала, що дитина знаходиться на повному її утриманні з січня 2019 року, відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає, а вона сама не може забезпечити належний рівень утримання сина ОСОБА_4 , а тому здоровий та працездатний батько зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій формі у розмірі 30 000 грн, оскільки працює на власному СТО та має постійний прихований дохід у розмірі 120 000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не доведено обсяг витрат на дитину у сумі 55 000 грн. щомісячно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступе.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається із ч.3 ст12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, подані позивачкою на підтвердження понесення витрат на утримання дитини квитанції протокольною ухвалою суду від 19.12.2023 року не було прийнято до розгляду судом першої інстанції на підставі ч.8 ст.83 ЦПК України. Окрім того, колегія суддів зауважує, що квитанції надані польською мовою та відсутній переклад змісту вказаних квитанцій на українську мову, а тому вони не є належним доказом.

Матеріали справи не містять інших належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення позивачкою щомісячних витрат для забезпечення необхідних потреб неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 55 000,00 грн. щомісячно, а тому такі доводи позивачки є припущеннями, а рішення суду не може грунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що відповідач працює неофіційно на власному СТО, отримує заробітну плату у розмірі приблизно 120 000 грн. і має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, колегія суддів відхиляє, оскільки будь-яких доказів щодо наявності у відповідача стабільного заробітку (доходу) або доходу з будь-яких інших джерел (наявність грошових коштів на рахунках, фінансових документів на підтвердження щомісячних витрат), які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, матеріали справи не містять.

У матеріалах справи міститься довідка форми ОК-5 із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування із якої вбачається, що дохід відповідача ОСОБА_2 у 2000 р.-750 грн., у 2001 р.-2 200грн., у 2003 р-2 664,53 грн., у 2004 р.-887,94 грн., у 2005 р- 1000 грн, відомостей з 2006 по 2016 рік немає, у 2017 р-3200 грн.

З копії трудової книжки відповідача вбачається, що останній з 2003 року ніде офіційно працевлаштований не був.

При цьому, колегія суддів при визначенні розміру аліментів враховує що, не дивлячись на відсутність у відповідача офіційних доходів за 2021-2023 роки, в матеріалах справи наявні докази про придбання відповідачем в цей період нерухомого майна, а саме: квартири, загальною площею 184,4 кв.м, розташованої на 5-му та 6-му поверсі за адресою: АДРЕСА_4 ( дата державної реєстрації26.09.2022 року); земельної ділянки, кадастровий номер № :01:008:0025, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_3 ( дата реєстрації з 13.07.2021 року).

Крім того, відповідач в судовому засіданні визнав ту обставину, що він працює на СТО, здійснює ремонт автомобілів, але офіційно не працевлаштований, матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надає.

З огляду на те, що відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати, в числі інших обставин, і наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не взяв вказані обставини та надані на їх підтвердження докази до уваги та не надав їм належну правову оцінку в судовому рішенні, а тому доводи апеляційної скарги позивачки щодо необхідності врахування вказаних обставин при визначенні розміру аліментів є обгрунтованими.

Доводи апелянта про те, що відповідач продав без згоди позивачки, як колишньої дружини, обладнання СТО за 10 000 грн., хоча дане обладнання коштує 617 500 грн., суд апеляційної інстанції не бере до уваги, з огляду на те, що договір купівлі-продажу в судовому порядку недійсним не визнавався.

Оцінюючи зазначене в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, з огляду на відсутність у справі доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, враховуючи факт придбання ним в 2021, 2022 роках нерухомого майна, наявні обгрунтовані підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 22 червня 2023 року.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи, судом першої інстанції не в повній мірі були враховані надані сторонами докази та не всім доказам була надана вірна правова оцінка з урахуванням вимог ст. 182 СК України, а тому рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утриманння неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, починаючи з 22 червня 2023 року і до досягнення ним повноліття.

Відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Відповідно пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Врахувавши підстави звільнення позивачки від сплати судового збору відповідно до закону та часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , керуючись вимогами частини 6 статті 141 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,40 грн (1073,60 грн х 150%).

Керуючись ст. 180, 181, 182, 183 СК України, ст.ст. 12, 78, 79, 80, 81, 141, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шморгуна Романа Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( місце реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_5 ) аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 5000,00 ( п?яти тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 22 червня 2023 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: