Справа № 402/1062/23
Провадження № 2/386/150/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2024 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Штанько Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договорами про надання коштів у позику №2937114 від 14.02.2022року у розмірі 30095,69 грн..

В судове засідання представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача.

Представник відповідача - адвокат Анікєєнко Є.О., у судове засідання не з`явилась, надала заяву про його проведення у її відсутність та відсутність відповідача, просила врахувати при ухваленні рішення доводи, викладені у відзиві на позов.

28.02.2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві вони визнають частково, не заперечують, що 14.02.2022року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику №2937114 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідач усвідомлює свою вину за невиконання грошового зобов`язання та погоджується з позовними вимогами про стягнення з неї заборгованості за даним договором в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6000 грн.. Вимогу щодо стягнення заборгованості по відсотках у розмірі 24095,69 грн. вважає завищеною та несправедливою, яка не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів, порушує принцип рівності сторін та права споживача, тому просить стягнути з відповідача заборгованість по договору у розмірі 12000 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість за договором та 6000,00 грн. заборгованість по відсотках.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтями 1048 та 1049 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової кошти вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові .

Зі змісту ч. 1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 14.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2937114, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора у відповідності до положень статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами договору №2937114 від 14.02.2022року ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачці грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності в сумі 6000 грн. строком на 360 днів, а остання зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком 1 до цього Договору.

Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується протягом всього строку кредиту, знижена процентна ставка становить 0,70% в день та застосовується на умовах, визначених в п. 1.4.2. Договору.

Також відповідач була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, де, у тому числі, міститься інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної реальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту.

З розрахунку заборгованості, який складено ТОВ «Лінеура України» станом на 23.05.2023 року вбачається, що відповідач має заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2937114 від 14.02.2022 року в розмірі - 30095,69 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 24095,69 грн., заборгованості про процентам - 24095,69 грн.

23.05.2023 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №01.02-25/23, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура України» відступило за плату ТОВ «Росвен Інвест Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до ОСОБА_1 за договором №2937114 від 14.02.2022 року в розмірі - 30095,69 грн..

Відповідач, всупереч умов кредитних договорів, своїх зобов`язань не виконала, не здійснила відповідних платежів для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Росвен Інвест Україна», ані на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2937114 в розмірі - 30095,69 грн..

За встановлених обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються залученими до справи і дослідженими судом доказами, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно доводів відзиву про несправедливість умов кредитного договору щодо розміру відсотків суд зауважує таке.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини 3 ст. 18 названого Закону).

Частинами 4 та 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним, а нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

По-перше слід зауважити, що посилання представника відповідача на пункт 5 частини 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є недоречним, адже в цій справі позивач не ставить питання про стягнення з відповідача будь-яких компенсаційних виплат через невиконання останнім зобов`язань за договором.

По-друге суд констатує, що порядок та умови укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2937114 від 14.02.2022 року в цілому відповідають як загальним так і спеціальним вимогам, що визначені Законами України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування», адже матеріалами підтверджено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надав споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у формі паспорту споживчого кредиту, під час укладення договору сторонами узгоджено і відповідачу надано повну інформацію про всі істотні умови договору, зокрема про порядок та умови надання кредиту, його сукупну вартість, розмір та терміни сплати процентів, тощо.

Відтак вважати, що умови укладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2937114 від 14.02.2022 року є несправедливими, підстав немає.

Згідно ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. . 4, 12, 19, 23, 81, 83, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2937114 від 14.02.2022року у розмірі 30095, 69 гривень (тридцять тисяч дев`яносто п`ять гривень 69 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн..

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. В. Червоненко