Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/1514/23
Провадження № 2/553/221/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2024 року м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Сіомашко В.Р.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_3 звернувся до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 290000 грн та понесені судові витрати.
Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 05.01.2022 позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 290000 грн, а відповідач зобов`язався повернути вказану суму на протязі трьох днів після оформлення спадщини. Отримання відповідачем грошових коштів у вказаній сумі у позику підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 05.01.2022. У визначені договором строки відповідач отримані у борг кошти не повернув, станом на дату подачі позову не виконав свого зобов`язання з повернення грошових коштів. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Провадження у справі було відкрито за ухвалою суду від 20.06.2023 з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не прибули. Представник позивача звернувся на адресу суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, в якому заявлені вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався.
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 27.03.2024 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду справи.
Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.01.2022 ОСОБА_3 передав в борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 290000 грн, які відповідач зобов`язався повернути протягом трьох днів після оформлення спадщини, що підтверджується письмовою розпискою від 05.01.2022, оригінал якої знаходиться у справі.
Зі змісту вказаного документу боргової розписки, вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики та вбачається факт передачі відповідної суми коштів від позичальника до позикодавця.
Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Полтавського міського Нотаріального округу Полтавської області Руденко Н.Ю. від 07.03.2024, за заявою ОСОБА_2 відкрито спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_4 , яка на день смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , інші спадкоємці померлої із заявами не зверталися. Претензії кредиторів у справі відсутні. Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавалися.
Виходячи із змісту позову відповідач одержані у борг кошти не повернув, що ОСОБА_2 в ході розгляду справи спростовано не було.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31.10.2018 № 707/2606/16-ц.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ст. 1046 ЦК України
Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки.
Крім того, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором ч.1 ст.1049 ЦК України.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 10.12.2018 у справі № 319/1669/16, від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16, від 12.09.2019 у справі № 604/1038/16.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем ОСОБА_2 жодних доказів на спростування доводів позивача зазначених ним у позові, або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано.
За таких обставин, враховуючи що боргова розписка від 05.01.2022 підтверджує факт укладення договору позики, а відтак і отримання коштів ОСОБА_2 та виникнення у нього обов`язку в їх поверненні, який ним в свою чергу не виконано, оскільки оригінал боргової розписки знаходився у позивача та залучений до матеріалів справи під час судового розгляду, тож виходячи з сукупності вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 290000 грн.
Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 290000 грн та 2900 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .
Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих