ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3208/24 Справа № 214/4092/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/4092/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

заявник - Акціонерне товариство «Державний експортно імпортний банк України»,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України» на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 року, яка постановелена суддею Малаховською І.Б. та повне судове рішення складено 26 грудня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 214/4092/15, виданого 16.03.2018 року, та видачу його дублікату.

В обґрунтування вищезазначеної заяви вказав, що 13 грудня 2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитом у розмірі 18 700,00 доларів США, заборгованість по процентам 2507,01 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 1116702,29 грн., пеню за прострочення сплати процентів 13463,17 грн. та судові витрати у розмір 9157,23 грн.

16.03.2018 року видано виконавчий лист щодо стягнення заборгованості на підставі рішення по справі № 214/4092/15, строк пред`явлення до виконання до 07.03.2021 року.

05.05.2018 року державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження № 56333941 за виконавчим листом № 214/4092/15.

09.04.2021 року АТ «Укрексімбанк» направлено на адресу Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) заяву про повернення виконавчого документу по справі № 214/4092/15 стягувачу.

У зв`язку з тим, що тривалий час на адресу АТ «Укрексімбанк» не надходило постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, АТ «Укрексімабнк» звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Дніпро) з відповідною заявою.

24.01.2022 року АТ «Укрексімабнк» отримав лист Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) від 19.01.2022 року відповідно до якого зазначено, що 11.05.2021 року Саксаганським відділом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в рамках виконання виконавчого провадження № 56333941, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Однак, зазначає, що АТ «Укрексімбанк» не отримувало постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, разом із виконавчим документом. Крім того, відповідно до офіційного веб-сайту АТ «Укрексімбанк» почтові відправлення за № 258 на даний час відсутні.

З огляду на викладене, виконавчий лист Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 214/4092/15, виданий 16.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та судового збору є втраченим.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просив суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для його пред?явлення до виконання.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу.

В апеляційній скарзі АТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа з причин недоведеності втрати виконавчого документа. Судом не звернуто увагу, що основним доказом, який підтверджує втрату виконавчого листа є лист Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в рамках виконавчого провадження № 56333941, відповідно до якого державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа, разом із направленням його оригіналу, є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Тільки даний факт підтверджує обізнаність про постановлення постанови про повернення виконавчого документу. Враховуючи принцип вірогідності доказів, можна стверджувати, що є наявний беззаперечний факт не отримання виконавчого документа стягувачем, оскільки докази протилежного матеріали справи не містять і сторонами не заперечуються. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «При виконавче провадження» № 1404 VIII, від 02 червня 2016 року, відповідно до якого, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. В даному випадку постанову про повернення виконавчого листа винесено 11.05.2021 року, отже, виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання до 11.05.2024 року. Оскільки, виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання до 11.05.2024 року, то стягувачем строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа не пропущено. Боржник, знаючи про рішення суду і про відкрите виконавче провадження жодним чином не обґрунтовує свої дії щодо невиконання рішення суду. В судовому засіданні боржник підтвердив факт не виконання рішення суду і не бажання у добровільному порядку виконувати рішення суду. Заявник наполягає на тому, що судові рішення обов`язкові для виконання та безпідставна відмова у видачі дубліката виконавчого листа, враховуючи поведінку боржника, який не бажає виконувати рішення суду у добровільному порядку, призвела до порушення прав стягувача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Державний експортно-імпортний банк України» - адвоката Васюту К.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2017 року по цивільній справі № 214/4092/15ц задоволено позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитом у розмірі 18 700,00 доларів США, заборгованість по процентам 2507,01 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 1116702,29 грн., пеню за прострочення сплати процентів 13463,17 грн. та судові витрати у розмір 9157,23 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд виходив з тих обставин, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання за ст. 433 ЦПК України, суд вважав недоведеними, оскільки стягувачем не надано доказів поважності причин пропуску таких строків. Крім того, суд констатував відсутність належних доказів втрати виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 КонституціїУкраїни).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченогостаттею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько протии України»).

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягував або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явленнявиконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44-47 постанови ВеликоїПалати Верховного Судувід 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачудубліката цього документа, який втрачений, вважається поданоюу межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенніцієї заяви.

Відповідно до Закон України «Про виконавче провадження» № 1404 VIII, від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року по цивільній справі № 214/4092/15-ц було видано виконавчий лист, а саме про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, станом на 25.05.2015 рік, у розмірі 18 700,00 доларів США, заборгованість по процентам 2507,01 доларів США, пеня за простроченнясплати кредиту 1116702,29 грн., пеню за прострочення сплати процентів 13463,17 грн. та судові витрати у розмір 9157,23 грн.

Строк пред?явлення виконавчого листа до виконання - 07 березня 2021 року (т. 3 а.с. 33).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

28 березня 2018 року стягувач АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження, тим самим перервавши строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, трирічний строк пред?явлення виконавчого листа до виконання починає відраховуватись із 28 березня 2018 року і закінчується 28 березня 2021 року.

09 квітня 2021 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м.Кривому Розі Південно-Східного міжрегівонального управління юстиції (м.Дніпро) із заявою про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання (т. 3 а.с. 36).

11.05.2021 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м.Кривому Розі Південно-Східного міжрегівонального управління юстиції (м.Дніпро) винесено постанову про повернення виконавчого документу.

Відповідно до п. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тобто, у даному випадку, повернення виконавчого документа стягувачу не перериває строк пред`явлення такого документа до виконання, й доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів не приймаються, як такі, що зводяться до помилкового тлумачення правових норм.

26.01.2022 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав.

Так, матеріалами справи встановлено, що 09 квітня 2021 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м.Кривому Розі Південно-Східного міжрегівонального управління юстиції (м.Дніпро) із заявою про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання (т. 3 а.с. 36).

Тобто, з цього часу стягувач був обізнаний про те, що виконавчий лист буде повернуто на його адресу та протягом тривалого часу не цікавився ходом виконавчого провадження.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання заявника на ту осбтавину, що лише 24.01.2022 АТ «Державний експортно-імпортний банк України» отримав лист Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 19.01.2022 року, відповідно до якого зазначено, що 11.05.2021 року Саксаганським відділом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в рамках виконання виконавчого провадження №56333941, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки матеріали справи не містять належних дкоазів про те, що стягувач, з моменту подання заяви від 09 квітня 2021 року, цікавився ходом виконавчого провадження, що є його обов?язком.

Отже, оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа у справі №214/4092/15-ц до виконання сплив та судом не встановлено підстав для його поновлення, відповідно до частини 1 пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України, відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа у даній справі, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

За наведених обставин, колегія суддів не перевіряє доводи щодо не врахування судом першої інстанції доводів заявника про обставини втрати виконавчого листа, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року

Головуючий:

Судді: