Справа № 487/9426/23
Провадження № 2/487/1063/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя

встановив:

19.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить в порядку поділу спільного сумісного майна стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості частини автомобілю Toyota Camry, 2.4 об`єм двигуна, 2008 року випуску, у розмірі 196285,87 грн., а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Вимоги позову мотивовані тим, що в шлюбі сторони придбали за сумісні кошти автомобіль Toyota Camry, 2.4 об`єм двигуна, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зареєстровано за відповідачем. Під час розгляду питання щодо розірвання шлюбу між сторонами, позивачці стало відомо, що відповідач без її згоди продав вказаний автомобіль та на теперішній час транспортний засіб за ним не зареєстрований. У зв`язку з чим, для захисту свого права співвласника спільного сумісного майна, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

Суд своєю ухвалою від 27.12.2023 залишив вказаний позов без руху у зв`язку із вказаними у ньому недоліками.

01.01.2024 від представника позивачки адвоката Бєлової Р.В. надійшла заява на виконання ухвали суду від 27.12.2023, у якій вона просила передати дану цивільну справу на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва, у зв`язку із тим, що фактичне місце проживання/перебування відповідача знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Інгульського району м. Миколаєва.

Розглянувши матеріали справи, суд доходить до такого висновку.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно із нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Не дотримання судом правил підсудності є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального закону та відповідно до статті 378 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

За загальним правилом статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається із копії витягу з довідки переселенця № 4802- фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_2 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Інгульського району м. Миколаєва.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, враховуючи те, що фактичне місце проживання/перебування відповідача у справі знаходиться на території Інгульського району м. Миколаєва, суд вважає, що дану цивільну справу слід передати на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва за підсудністю.

Керуючись ст. 31, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя направити до Ленінського районного суду м. Миколаєва для подальшого розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали надіслати позивачу, відповідачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Повне судове рішення складено 03.01.2024.

Головуючий суддя І. В. Боброва