АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року

м. Чернівці

справа № 725/9349/23

провадження 22-ц/822/230/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Паучек І.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія»

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 січня 2024 року, головуючий у першій інстанції Піхало Н.В.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у листопаді 2023 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості за договором.

Просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором в сумі 135956 грн 86 коп.

Також ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Байцар І.Б., у грудні 2023 року звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі з підстав не підтримування своїх позовних вимог унаслідок здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» виплати заборгованості за договором в сумі 135956 грн 86 коп. після відкриття провадження у справі та стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 09 січня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості за договором закрито.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» в апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 09 січня 2024 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не урахування критерію визначеності та доведеності витрат на правову допомогу, принципу змагальності процесу.

Вказує, що ОСОБА_1 при поданні позовної заяви не наведено детального розрахунку витрат на правову допомогу, а також детального опису робіт, що унеможливлює перевірку дійсності, обгрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін, спростування протилежною стороною поданого позивачем судження (припущення).

Вважає, що подані ОСОБА_1 документи не містять усіх обставин щодо доведення чи спростовування твердження останнього, відсутні підстави вважати їх належними, допустимими, достовірними чи достатніми.

Посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не подавалось.

Судом першої інстанції застосовано вимоги частини 5 статті 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, без аналізу часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), що є підставою для відмови у стягненні.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_1 інтересах якого діє адвокат Байцар І.Б. просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до правила, встановленого ч.1ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» ухвала Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09 січня 2024 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості за договором не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Стягуючи з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався частиною третьою статті 142 ЦПК України та дійшов висновку про присудження ОСОБА_1 стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» в сумі 5000 грн.

Мотивовано висновки суду першої інстанції тим, що ОСОБА_1 не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» після пред`явлення позову.

Водночас судом першої інстанції ураховано суть спору та причини його виникнення, співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, намаганням досудового врегулювання спору та подальшим його врегулюванням унаслідок задоволення вимог після пред`явлення позову, а також подану представником відповідача заяву про заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

При цьому судом першої інстанції встановлено подання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Байцар І.Б., разом з заявою про відмову від позову доказів сплати витрат на професійну правничу допомогу, а саме: платіжної інструкції № 07/11/2023 від 07 листопада 2023 року на суму 10 000 грн, договору про надання правничої допомоги № 505 від 30 жовтня 2023 року, додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 505 від 08 листопада 2023 року, акту прийому-передачі послуг від 28 грудня 2023 року на суму 10 000 грн.

Крім того, суд першої інстанції послався на встановлення розміру гонорару 10000 грн договором про надання правничої допомоги № 505 від 30 жовтня 2023 року, який згідно пункту 2.2 договору розраховується з переліку наданої правової допомоги: вивчення матеріалів, аналізу судової практики, консультації, розробки правової позиції у справі, підготовки позовної заяви, розрахунку ціни позову, підготовки інших правових та процесуальних документів, представництва в судових засіданнях.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Байцар І.Б., у листопаді 2023 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості за договором.

Після чого ОСОБА_1 , інтересах якого діє адвокат Байцар І.Б., у грудні 2023 року звернувся до суду з заявою про відмову від позову в зв`язку із фактичним задоволенням Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» позовних вимог ОСОБА_1 та просить стягнути з ТОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу адвоката у сумі 10 000 грн.

До заяви про відмову від позову додано договір між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» та ОСОБА_1 про надання професійної правничої допомоги від 30 жовтня 2023 року №505, акт приймання-передачі правової допомоги від 28 грудня 2023 року, платіжну інструкцію Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» № 07/11/2023 від 07 листопада 2023 року на суму 10 000 грн, додатковий договір між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» та ОСОБА_1 №1 до договору про надання правничої допомоги № 505 від 08 листопада 2023 року.

Відповідно до п. 2.2 договору між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» та ОСОБА_1 про надання професійної правничої допомоги від 30 жовтня 2023 року №505 гонорар за правову допомогу у суді першої інстанції фіксований і становить 10000 грн. Перелік правової допомоги, що надається в суді першої інстанції: вивчення матеріалів, аналіз судової практики, консультування, розробка правової позиції у справі, підготовка позовної заяви, розрахунок ціни позову підготовка інших правових та процесуальних документів, представництво у судових засіданнях.

На підставі акту прийому-передачі правової допомоги, складеного Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» та клієнтом Жезномірським М.С. 28 грудня 2023 року, Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» надано, а Жезномірський М.С. прийнято наступну правову допомогу в суді першої інстанції: вивчення матеріалів справи, аналіз судової практики, розробка правової позиції у справі, розрахунок ціни позову, підготовка позовної заява, прибуття адвоката в одне судове засідання, яке було перенесено за заявою відповідача, підготовка та подання до суду заяви про відмову від позову та стягнення судових витрат.

Відповідно до умов п.2.2 договору про надання професійної правничої (правової) допомоги гонорар за правову допомогу в суді першої інстанції фіксований і становить 10000 грн.

Гонорар в сумі 10000 грн. ОСОБА_1 сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «Лекстер» в повному обсязі.

Також позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Байцар І.Б., містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що становить 10000 грн.

До позовної заяви приєднано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ № 1072595 від 07 листопада 2023 року, за яким адвокат Байцар І.Б. надає правову допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 30 жовтня 2023 року №505 у Першотравневому районному суді м.Чернівці та в інших судових установах.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до частини другої статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною третьою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Частина 3 зазначеної статті застосовується як підстава для відшкодування судових витрат лише в разі, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем.

Постанова Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц (провадження № 61-12504св20).

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Байцар І.Б., у грудні 2023 року звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі з підстав не підтримування своїх позовних вимог унаслідок здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» виплати заборгованості за договором в сумі 135956 грн 86 коп. після відкриття провадження у справі.

У такому разі суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для присудження ОСОБА_1 стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія».

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано , офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами першою - третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Зі змісту статей 10 - 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі частини другої 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.

Позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Байцар І.Б., містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що становить 10000 грн.

ОСОБА_1 , інтересах якого діє адвокат Байцар І.Б., у грудні 2023 року звертаючись до суду з заявою про відмову від позову, просив стягнути з ТОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу адвоката у сумі 10 000 грн.

До заяви про відмову від позову ОСОБА_1 додано докази на підтвердження розміру витрат, які вин сплатив у зв`язку з розглядом справи, договір між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» та ОСОБА_1 про надання професійної правничої допомоги від 30 жовтня 2023 року №505, акт приймання-передачі правової допомоги від 28 грудня 2023 року, платіжну інструкцію Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» № 07/11/2023 від 07 листопада 2023 року на суму 10 000 грн, додатковий договір між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» та ОСОБА_1 №1 до договору про надання правничої допомоги № 505 від 08 листопада 2023 року.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

В постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» не подано клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з підстав їх неспівмірності.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частиною п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Не заслуговують на увагу посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не наведено детального розрахунку витрат на правову допомогу, а також детального опису робіт.

За змістом пункту 2.2 договору між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» та ОСОБА_1 про надання професійної правничої допомоги від 30 жовтня 2023 року №505 встановлено фіксований гонорар за правову допомогу у суді першої інстанції в сумі 10000 грн, визначено перелік правової допомоги, що надається в суді першої інстанції: вивчення матеріалів, аналіз судової практики, консультування, розробка правової позиції у справі, підготовка позовної заяви, розрахунок ціни позову підготовка інших правових та процесуальних документів, представництво у судових засіданнях.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22 ) відступила від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, на які здійснено посилання Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» в апеляційній скарзі.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22 ) фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

За змістом акту прийому-передачі правової допомоги, складеного Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» та клієнтом Жезномірським М.С. 28 грудня 2023 року, Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Лекстер» надано, а Жезномірський М.С. прийнято наступну правову допомогу в суді першої інстанції: вивчення матеріалів справи, аналіз судової практики, розробка правової позиції у справі, розрахунок ціни позову, підготовка позовної заява, прибуття адвоката в одне судове засідання, яке було перенесено за заявою відповідача, підготовка та подання до суду заяви про відмову від позову та стягнення судових витрат.

Відповідно до умов п.2.2 договору про надання професійної правничої (правової) допомоги гонорар за правову допомогу в суді першої інстанції фіксований і становить 10000 грн.

Гонорар в сумі 10000 грн. ОСОБА_1 сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «Лекстер» в повному обсязі.

До матеріалів справи приєднано платіжну інструкцію Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» № 07/11/2023 від 07 листопада 2023 року про сплату ОСОБА_1 на рахунок Адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «Лекстер» 10 000 грн.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає доведеним факт понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Так, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.

У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

Застосовуючи наведений правовий висновок, колегія суддів вважає, що здійснення адвокатом Байцар І.Б. послуг з аналіз судової практики, розробка правової позиції у справі не є тими послугами, які є необхідними, тому не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, визначених Жезномірському М.С.

Також у матеріалах справи відсутні докази здійснення адвокатом Байцар І.Б. розрахунку ціни позову.

Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатом Байцар І.Б. робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, зокрема ціни позову, а також відсутності клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 5000 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене ухвала Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 січня 2024 року в частині, що оскаржується, постановлена з додержанням норм процесуального права.

На підставі частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому ухвала Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 січня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки ухвала Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 січня 2024 року підлягає залишенню без змін розподіл судових витрат не проводиться.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 18 березня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак