Справа № 347/1099/23
Провадження № 22-ц/4808/470/24
Головуючий у 1 інстанції Кіцула Ю. С.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження засіданні апеляційну скарг у ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 09 жовтня 2023 року в складі судді Кіцули Ю. С., ухвалене в м. Косові Івано-Франківській області, повний текст якого складено 12 жовтня 2023 року, у справіза позовомАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 19 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву. Своїм підписом відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг. Відповіно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та втановлений початковий кредитний ліміт, який був збільшений до 61 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, вказаному в Тарифах. У порушення вимог закону та умов договору ОСОБА_1 належним чином не виконуває зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 04 квтня 2023 року має заборгованість у сумі 5 3724,72 грн, з яких: 43 953,26 грн заборгованість за кредитом, 9 771,46 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

26 липня 2023 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, враховуючи факт часткового погашення заборгованості, та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 9 761,46 коп.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Косівського районного суду від 09 жовтня 2023 року позов задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19 серпня 2013 року у сумі 9 761,46 грн, сплачений судовий збір у сумі 2 684 грн., а всього 12 445,46 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що отримані та використані позичальником кошти АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є підставним та обґрунтованим. При цьому судом встановлено, що сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що звертаючись із позовом позивач вказував про наявність у нього заборгованості у сумі 5 3724,72 грн, з яких: 43 953,26 грн заборгованість за кредитом, 9 771,46 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Під час розгляду справи ним повністю погашено заборгованість за тілом кредиту. Стягнута судом заборгованість у сумі 9 771,46 грн фактично є заборгованість за відсотками. Проте, як правильно встановлено судом, сторонами не було дотримано форми кредитного договору у частині визначення розміру процентів. А тому, вважає, що суд повинен був зіслатися на положення статті 617 ЦК України, якою передбачено підстави для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Також вказує, що суд першої інстанції неправильно стягнув з нього судовий збір, оскільки такий сплачений позивачем від суми позову у розмірі 53 724,72 грн.

Крім цього, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та розглянув справу за відсутності належних доказів повідомлення його про дату, час і місце судового засідання.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк»зазначає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, з повним та об`єктивним дослідженням усіх доводів сторін, поданих доказів, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи

Суд першої інстанції встановив, що 19 серпня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н шляхом підписання заяви у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У заяві також зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (т.1 а.с.19).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 кредитний ліміт змінювався до 61 000,00 грн (т.1 а.с.17).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед банком становить 53 724, 72 грн, з яких: 43 953,26 грн заборгованість за кредитом, 9 771,46 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (т.1 а.с. 5-16).

Відповідно до виписок за договором ОСОБА_1 користувався кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, здійснювала платежі, поповнювала карту, тощо (т.1 а.с.65-89).

Згідно з наданим банком розрахунку заборгованості до заяви про зменшення розміру позовних вимог, відповідач частково погасив заборгованість, а відтак, сума заборгованості становить 9 761,56 грн (т.2 а.с. 36-47).

Часткове погашення заборгованості підтверджується наданими відповідачем квитанціями (т.1 а.с.115-123).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 цього кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у вказаному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. А отже, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись у квітні 2023 року до суду з вказаним позовом АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 43 953,26 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 9771,46 грн.

У період з 09 по 23 червня 2023 року на картковий рахунок ОСОБА_1 несено кошти у загальній сумі 43 953,26 грн.

У зв`язку зі сплатою вказаних коштів, позивач у липні 2023 року подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9 761,46 грн.

Із долученого до заяви про зменшення розміру позовних вимог розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19 серпня 2013 року встановлено, що внесені кошти на картковий рахунок у сумі 9 771,46 грн зараховано на погашення заборгованості за простроченими відсотками.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, в заяві, підписаній сторонами, відсутні умови кредитного договору щодо порядку та розміру сплати процентів за користування кредитом. А Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, не містять підпису відповідача, і, таким чином, не містить належного підтвердження повідомлення відповідачу (позичальника) про умови кредитного договору, тому такі не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. А отже, сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, сплачені відповідачем кошти у сумі 9 771,46 грн безпідставно було спрямовано на погашення відсотків.

Ураховуючи безпідставне направлення банком сплачених коштів в сумі 9 771,46 грн на погашення процентів, зазначена сума має бути зарахована на погашення тіла кредиту. За таких обставин, заборгованість за тілом кредиту за спірним договором повернуто у повному обсязі.

Тому, доводи апелянта щодо погашення заборгованості за тілом кредиту є слушними.

Разом з тим, посилання апелянта про неповідомлення судом першої інстанції про розгляд справи, колегія суддів вважає неспроможними.

Згідно з частиною другою статті 211 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про місце, дату і час судового засідання.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128 - 130 ЦПК України.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

У цій справі, ОСОБА_1 у своїх процесуальних документах вказував адресу місця проживання: АДРЕСА_1 . Усі повістки-повідомлення про виклик відповідача до суду направлялися за вказаною адресою. Поштове відправлення (повістка на 09 жовтня 2023 року) повернулося до суду першої інстанції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 71, 72, т. 2).

За таких обставин, відповідач відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається повідомленим про судове засідання на 09 жовтня 2023 року.

Указане узгоджується з висновками, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17, від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14, від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20.

Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять дані про належне повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з пенсійним посвідчення № НОМЕР_1 від 02 січня 2024 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.141 т.2).

Враховуючи, що за результатами перегляду справи у задоволенні позову відмовлено, відповідач від сплати судового збору за подання апеляційної скарги звільнений відповідно до закону, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з позивача в дохід держави судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн (2684,00 грн х 150%).

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Косівського районного суду від 09 жовтня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовуАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 4 026 гривень судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк