ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1977/24 Справа № 206/3272/22 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються позивачем до об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де встановленй двоконтурний опалювальний прилад .

01 червня 2018 року за адресою ОСОБА_1 представниками позивача було виявлено ознаки несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, про що складено акт та демонтовано лічильник для проведення експертизи.

07 червня 2018 року комісією АТ «Дніпрогаз» з проведення експертизи побутового газового лічильника встановлено, що пошкоджено фарбувальне покриття в місці дренажу лічильного механізму. Дослідженням безпосередньо лічильного механізму виявлено його конструктивні зміни, а саме, довжина шестерні валу z 12 зменшена. Для вільного ходу коліщатка z 64, під зубчатим коліщатком встановлена компенсуюча пружина, під час впливу на яку відбувається зупинка лічильного механізму. Відповідні конструктивні зміни не допускає завод-виробника лічильників даної марки та моделі, про що свідчить, зокрема, лист ТОВ «Самгаз» №326 від 26.07.2017 року.

За висновком комісії лічильник непридатний до подальшої експлуатації та ДП «Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» Мінекономрозитку України видав довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 15-2/10700-12 від 07.06.2018 року.

07.06.2018 року складено акт про порушення № 95, в якому визначено суть та зміст порушення.

На підставі проведеної експертизи та підтвердженого факту втручання в роботу лічильника комісією 02.07.2018 року задоволено акт про порушення № 95, складено акт-розрахунок щодо проведення донарахування необлікованого об`єму природного газу до першого числа місяця за період з 28.02.2018 року по 31.05.2018 року у розмірі 4901,31 м3 на суму 67 893,54 грн.

У зв`язку із тим, що у добровільному порядку відповідач не погасив зазначену суму заборгованості АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» був змушений звернутись до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 на їх користь суму вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у сумі 67 893,54 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481.00 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі: стягнуто ОСОБА_1 на користь Акціонерного

товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» грошові кошти у розмірі 67 893,54 грн. та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 481 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції. В обґрунтування посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення норм матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції фактично не наводить власних оцінок аргументів та доказів сторін, а лише цитує надані ними заяви по суті справи. Також вважає, що суд помилково посилається на встановлені у рішенні суду по справі №206/454/19 факти, як на преюдиційні.

Вважає, що суд першої інстанції не правомірно посилався на продовження строків позовної давності у зв`язку із карантином, оскільки п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки вони суперечать законодавству, не відповідають принципам правової визначеності та порушують право відповідача на законні очікування щодо перебігу строку позовної давності.

Також звертає увагу, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені обставини справи. Зокрема не надано оцінку листу виробника приладу ТОВ «САМГАЗ» №326 від 26.07.2017 року, в якому зазначено. що несанкціоноване втручання в лічильник газу неможливе без порушення пломб виробника і державного повірника та часткового або повного розбирання лічильника. А матеріали справи не містять беззаперечних доказів пошкодження пломб у лічильнику, встановленому у відповідача. Таким чином притягнення ОСОБА_1 до цивільно-правової відповідальності є неможливим, оскільки його вина є недоведеною. Звертає увагу, що за результатами проведення експертизи було складено довідку, в якій встановлено непридатність лічильника SAMGAS RS/2001-2LA G4., а не лічильника відповідача САМГАЗ RS/2001-22 G4, тобто лічильники є різними. При нарахуванні збитків позивачем враховувався двоконтурний опалювальний прилад, який відповідно до акту від 27.05.2016 року не використовується у будинку. На зазначене у ОСОБА_1 не було можливості звернути увагу позивача, оскільки проведення експертизи відбулось у день відмінний від дня зазначеного в акті.

Від представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. З посиланням на доводи, аналогічні доводам позовної заяви, зазначав, що ними належними та допустимим доказами доведено факт втручання з боку споживача у роботу приладу обліку природного газу, що є підставою для стягнення з останнього на їх користь не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу.Вважає безпідставними посилання представника позивача на неможливість преюдиційного використання фактів, встановлених під час розгляду справи №206/454/19 та Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо продовження строку позовної давності на час дії карантину.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 67 893,54 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» (АТ «Дніпрогаз»), зокрема, про визнання недійсним та скасування акту № 736 про виявлені порушення від 01.06.2018року, акту (протоколу) № 736 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 01.06.2018 року, акту № 736 експертизи побутового лічильника газу від 07.06.2018 року, акту про порушення № 95 від 07.06.2018 року, протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ від 02.07.2018 року, визнання неправомірним здійсненого донарахування необлікованого об`єму природного газу у розмірі 4901,31 м3 за період з 28.02.2018 року по 31.05.2018 року вартістю 67893,54 грн. (а.с. 14-27). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.01.2020 року вказане рішення залишено без змін.

Відповідно до заяви-приєднання від 08.02.2018 року ОСОБА_1 приєднався до умов договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015року.

Відповідно до акту від 28.02.2018 року ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 встановлено побутовий газовий лічильник марки «Самгаз», типорозміру G-4, зав. №6060019, 2017 року випуску.

01.06.2018 року складено акт про виявлення порушення за адресою АДРЕСА_1 , в якому представник газопостачальної організації висловив сумнів у правильності роботи лічильника газу Самгаз G-4 №6060019 за цією адресою з причин, які не можливо установити шляхом зовнішнього огляду.

01.06.2018 року складено акт (протокол) № 736 про демонтаж лічильника газу Самгаз G-4 №6060019 (2017) для проведення експертизи та запропоновано ОСОБА_1 05.06.2018 року з`явитись для проведення експертизи лічильника.

07.06.2018 року складено акт № 736 експертизи лічильника газу Самгаз RS/2001-22 G4, зав. № 6060019 (2017) за адресою АДРЕСА_1 , в якому було встановлено порушення лакофарбного покриття в районі дренажу рахункового механізму, в результаті відкриття лічильника було виявлено зміни в конструкції, висновком комісії було встановлено факт непридатності лічильника для подальшої експлуатації.

07.06.2018 року складено акт № 95 відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок встановлено порушення лакофарбного покриття в районі дренажу рахункового механізму, в результаті відкриття лічильника було виявлено зміни в конструкції, як призводять до зупинки механізма.

02.07.2018 року комісією з розгляду актів про порушення ПАТ «Дніпрогаз» було розглянуто акт про порушення № 95 від 07.06.2018 року, рішенням комісії акт-порушення № 95 від 07.06.2018 року було задоволено у повному обсязі, що підтверджується копією протоколу засідання комісії з розгляду актів порушення Оператора ГРМ від 02.07.2018 року.

Згідно копії акта-розрахунку від 02.07.2018 року, складеного на підставі акта про порушення № 95 до споживача ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , копії розрахунку не облікованого об`єму природного газу по АДРЕСА_2 споживачем ОСОБА_1 з особовим рахунком НОМЕР_1 , копії рахунку на оплату необлікованого об`єму природного газу розрахункова сума збитків, завданих порушеннями споживача ОСОБА_1 складає 67 893,54 грн.

Відповідно до реєстру листів з повідомленням № 2 складеного начальником відділу комерційного балансування ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 було направлено розрахунок на оплату не облікованого об`єму природного газу (а.с. 64), який він отримав 06.08.2018 року (а.с.63).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення відповідачем механізму лічильника природного газу, в результаті чого газопостачальнику було завдано шкоду, яку

відповідач згідно із розрахунком не облікованого об`єму природного газу повинен виплатити позивачу.

Із такими висновками суду першої інстанції можна погодитись з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 6, 13 ч.1 ст. 1 споживачами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживача житлово-комунальних послуг є індивідульні споживачі - фізичні або юридичні особа, які є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно із положеннями п.23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;

Відповідно до пунктів 2, 3 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу.

Згідно з пунктом 3 частини другої, частини третьої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема, не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст.59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

При цьому правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; використання приладів обліку природного газу, не повірених або не атестованих в установленому порядку; несанкціоноване втручання в роботу газової інфраструктури.

Кодексом ГРМ, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначено правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Згідно з положеннями, визначеними пунктами 4-6 глави 6 розділу Х Кодексу ГРМ, споживач відповідає за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр).

Засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 цього розділу.

У разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки.

Згідно із п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу;

Згідно з пунктами 1, 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Отже перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу здійснюється у випадку доведеності факту пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або роботи комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ необліковується або обліковується некоректно, що є предметом доказування по справі.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи представниками АТ «Дніпрогаз» було виявлено несанкціоноване втручання в роботу приладу обліку Самгаз G4, № 6060019 (2017), який встановлений в буд. АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлений на ім`я ОСОБА_1 .. В результаті проведеної експертизи було встановлено факт зміни внутрішньої конструкції приладу обліку (компенсуючи пружина), який дозволяв зупиняти нарахування природного газу.

Зазначені факти також встановлено рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року, яке набрало законної сили та яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання недійсним та скасування акту № 736 про виявлені порушення від 01.06.2018року, акту (протоколу) № 736 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 01.06.2018 року, акту № 736 експертизи побутового лічильника газу від 07.06.2018 року, акту про порушення № 95 від 07.06.2018 року, протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ від 02.07.2018 року, визнання неправомірним здійсненого донарахування необлікованого об`єму природного газу у розмірі 4901,31 м3 за період з 28.02.2018 року по 31.05.2018 року вартістю 67893,54 грн. .

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 82 ЦПК України закріплені підстави звільнення від доказування, зокрема відповідно до п 4 обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача розміру не облікованої об`єму природного газу. Посилання відповідача на неможливість преюдиційного застосування обставин встановлених у справі №206/454/19 не відповідають вимогам процесуального закону, оскільки спір виник між тими ж сторонами, що і у зазначеній справі та стосувався оскарження ОСОБА_1 актів, на підставі яких йому було нараховано заборгованість. Крім того, зазначені обставини, було також підтверджено копіями аналогічних документів, наданих в рамках розгляду справи №206/3272/22.

Посилання апелянта на те, що експертиза проведена не у відносності того лічильника, який було демонтовано у його домоволодінні, спростовується матеріалами справи, оскільки згідно акту від 28.02.2018 року за адресою АДРЕСА_2 встановлено побутовий газовий лічильник Самгаз G4 17, №6060019 , в акті про виявлення порушення від 01.06.2018 року зазначено лічильник САМГАЗ G4 №6060019 (2017), в акті експертизи лічильника від 07.07.2018 року Самгаз RS/2001-22 G4 17 р. №6060019. Зазначені дані не є взаємовиключними і відрізняються лише тим, що містять або більш розгорнуту інформацію щодо приладу обліку №6060019 або більш обмежену. Крім того в матеріалах справи наявні фотокартки зазначеного приладу обліку, які у повній мірі дають можливість визначити всі характеристики лічильника газу №6060019 (тип, номер, конфігурацію та тому подібне). Також всі ці данні зазначені у Довідці про непридатність засобу вимірювальної техніки від 07.06.2018 року.

Щодо посилання апелянта на лист ТОВ «САМГАЗ» №326 від 26.07.2017 року, то в ньому дійсно вказано, що неможливо втручання в роботу приладу обліку без порушення його цілісності і пломб, однак цей лист також містить інформацію про можливість «доробок» лічильників з боку споживачів, з якими виробник бореться і ця інформація є конфіденційною. Крім того у другому абзаці зазначено, що надана інформація містить консультаційний характер.

Посилання на неправомірне врахування при розрахунку не облікованого об`єму природного газу двоконтурного опалювального приладу, спростовуються відомостями заяви приєднання від 08.02.2018 року, в якій він наявний. Крім того, при оспорюванні нарахованої заборгованості, суд першої інстанції в рішенні, яке набрало законної сили, прийшов до її необґрунтованості.

Щодо доводів про незастосування заявленої відповідачем позовної давності, то суд першої інстанції дійшов правильних висновків про її продовження на строк дії карантину.

Зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Зазначена практика є сталою та не підлягає сумніву, крім того суди загальної юрисдикції не наділені повноваженнями щодо тлумачення конституційності законів та відповідності їх нормам чинного законодавства України

Вирішуючи спір, суд першої інстанції надав належної оцінки тим обставинам, що останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності був липень 2021 року, однак Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача завдані збитки за несанкціоноване втручання в роботу лічильника.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 67 893,54 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року залишити без змін, відновивши його дію.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: