Справа № 450/4948/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/30/24 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Мусієвського В.Є. від 18 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2023 року провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу зупинено, надано сторонам строк для примирення тривалістю до 10 червня 2024 року.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що під час вирішення питання про зупинення провадження сторони присутні не були, свою позицію щодо примирення не надавали. Таким чином, суд не з`ясовував обставини справи, зокрема ставлення позивача та відповідача до можливості надання строку для примирення та зупинення провадження у справі. Звертає увагу, що з моменту відкриття провадження до його зупинення минуло понад 2 місяці, за які сторони також могли примиритися, однак цього не зробили і не планують. У свою чергу зупинення судом першої інстанції провадження у справі до 10 червня 2024 року свідчить про те, що фактичний строк примирення сторін становить з 17 жовтня 2023 року до 10 червня 2023 року, що становить 7 місяців, 25 днів, а не 6 місяців, як передбачено ч. 7 ст. 240 Цивільного процесуального кодексу України. Позивачка підтверджує, що вона планує вступити у повторний шлюб у найближчі два місяці, таким чином зупинення розгляду справи до 10 червня 2024 року руйнує її плани на побудову сімейного життя з іншою особою. Таким чином, позивачка вважає оскаржувану ухвалу такою, що порушує ст. 51 Конституції України, п. 1 ст. 6, ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 24 Сімейного кодексу України та практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 211, 240, 251, 253 ЦПК України, ст. 111 СК України, зупинив провадження в цивільній справі, надавши сторонам строк для примирення виходив з того, що сторони перебувають у шлюбі з 04 серпня 2005 року, від якого вони мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд прийшов до висновку про те, що у сторін є шанс на подальше спільне проживання, можливість збереження та виховання дитини в повноцінній сім`ї, у зв`язку з чим подружжю надав строк для примирення тривалістю до 10 червня 2024 року, на час якого провадження у справі зупинив.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає.

11.10.2023 ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 у якому просила:

- розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_3 , який зареєстрований сільською радою села Зимна Вода Пустомитівського районну Львівської області, актовий запис № 23 від 04.08.2005, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.08.2005.

В обґрунтування заявленого позову зазначила, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу.

Дійсно, відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Проте, за положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно статті 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При цьому, необхідно зазначити, що під заходами щодо примирення розуміється строк для примирення подружжя. Основна ціль примирення подружжя збереження сімейних відносин і повернення необхідного балансу для нормального функціонування сім`ї. При визначенні строку на примирення суд враховує конкретні обставини справи. Максимальний строк для примирення подружжя не має перевищувати 6 місяців.

Відповідно до ч.7 статті 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно п.4 ч.1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2023 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивачки ОСОБА_1 просив строк на примирення не надавати, оскільки сторони спору бажають будувати особисте життя окремо один від одного.

Оскаржуваною ухвалою сторонам надано строк для примирення терміном шість місяців з дня постановлення ухвали.

Обставин, які б вказували на те, що примирення подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суперечить моральним засадам суспільства, судом не встановлено.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано сторонам строк на примирення, враховуючи ряд обставин, зокрема, тривале перебування у шлюбі сторін (більше ніж вісімнадцять років), наявність у сторін дитини.

Окрім цього, вказаними вище нормами закону та тлумаченнями цих норм судом касаційної інстанції не заборонено зупинення провадження у справі з підстав надання сторонам у спорі про розірвання шлюбу строку на примирення з власної ініціативи суду без заявлення відповідного клопотання стороною спору.

Також, судом першої інстанції правильно зазначено, що у сторін є шанс на подальше спільне проживання, можливість збереження та виховання дитини в повноцінній сім`ї, у зв`язку з чим подружжю надано строк для примирення тривалістю до 10 червня 2024 року, на час якого провадження у справі зупинено.

Крім цього, по своїй суті питання обґрунтованості можливості надання судом строку на примирення, виходять за допустимі законом межі оскарження, які стосуються лише зупинення провадження у справі.

Враховуючи наведене слід вважати, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 березня 2024 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра