Провадження № 2/537/281/2024
Справа № 537/5352/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.03.2024 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника третьої особи ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участі третьої особи: Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 де просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначила, що вона ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 . Крім неї на даній житловій площі зареєстрований її син ОСОБА_4 , 1996 року народження, який з жовтня 2021 року забрав всі свої особисті речі та виїхав на нове місце мешкання, яке їй не відоме. На даний час, вона мешкає одна в даній квартирі, робить поточний ремонт приміщення та вимушена оплачувати комунальні послуги за проживання двох осіб, що є накладним для неї (наразі борг складає 6225,22 грн.) і тому звертається до суду з проханням визнати ОСОБА_4 особою, що втратила право користування житловим приміщенням так як в останній добровільно знятись з реєстрації в даній квартирі не бажає.
Ухвалою суду від 07.12.2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків.
12.12.2023 року позивач на усунення виявлених недоліків подав до суду заяву де прохав про залучення до участі у розгляді справи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Ухвалою суду від 14.12.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До участі у розгляді справи залучено Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області, як третю особу, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.
24.01.2024 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, згідно яких прохали відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказуючи, що відповідно до інформації КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», право власності на нерухоме майно за адресою по АДРЕСА_1 не зареєстроване.
Відповідно до « ІНФОРМАЦІЯ_1 » «О закреплении жилых домов за желищно-эксплуатационным объединением УЖКХ» будинок АДРЕСА_1 перебуває на «балансе ЖЭО УЖКХ горисполкома».
Листом № 01-09/40 від 23.01.2024 КГЖЕП «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повідомило, що будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі їхнього підприємства.
Положення ЖК Української PCP не передбачають право наймача кімнати в гуртожитку та членів його сім`ї звертатись до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку, разом з тим положеннями ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, саме власник квартири може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому.(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023 року по справі №753/8506/19 (провадження № 61-6564св22).
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити з підстав викладених у позові.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити також прохала долучити до матеріалів справи копію судового наказу з додатками, щодо наявності боргу ОСОБА_4 за комунальні послуги.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався.
В судовому засіданні представник третьої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Галченко М.В. підтримала подані письмові пояснення.
Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не подав, суд вирішив на підставі ст. 280 ЦПК України, провести розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши учасників справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного.
Відповідно до « ІНФОРМАЦІЯ_1 » «О закреплении жилых домов за желищно-эксплуатационным объединением УЖКХ» будинок АДРЕСА_1 перебуває на «балансе ЖЭО УЖКХ горисполкома».
Листом № 01-09/40 від 23.01.2024 КГЖЕП «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повідомило, що будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі їхнього підприємства.
Згідно довідки №1666/32 від 29.11.2023 року, виданою ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
В судовому засіданні встановлено, що відповідач у спірній квартирі тривалий час не проживає, що також вбачається з акту про не проживання від 29.11.2023 року, згідно якого ОСОБА_4 з жовтня 2021 року по теперішній час в квартирі АДРЕСА_1 не проживає.
Суд бере до уваги пояснення представника позивача, щодо надання ордеру на вселення у квартиру матері позивача, на підставі якого позивач та відповідач, як члени сім`ї були зареєстровані за вказаною адресою на законних підставах, що не заперечувалося представником третьої особи у судовому засіданні.
В судовому засіданні також встановлено, що відповідач особистих речей в квартирі не має, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не приймає, не несе будь-яких матеріальних витрат по проведенню ремонтних робіт, житловим приміщенням не користується.
Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підставою позову позивач зазначає не проживання відповідача у квартирі без поважних причин більш як два роки. На даний час позивач сплачує комунальні послуги і за відповідача по справі, який не користується ними та не несе тягар по утриманню приміщення, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що вказані правовідносини регулюються Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».
Згідно до ч.4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово .
Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім`ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім`ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім`ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами.
Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився.
Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).
У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від
пред`явлення позову про це. Разом з тим належить враховувати, що згідно п.5 ст.71 ЖК (в редакції Закону від 18 грудня 1991 р. інваліди, влаштовані в будинки-інтернати або інші
установи соціальної допомоги, мають право на збереження за ними жилої площі протягом 12 місяців.
На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Громадяни, відсутні у місці постійного проживання за умовами і характером роботи (члени екіпажів суден, працівники геологічних, розвідувальних партій, експедицій та інші працівники, діяльність яких пов`язана з постійним пересуванням), у період її виконання можуть бути визнані на підставі ст. 107 ЖК такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з якого вони вибули у зв`язку з цією роботою, в разі одержання жилої площі, вселенні на жилу площу членів сім`ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання (п.3 постанови Ради Міністрів СРСР від 16 квітня 1988 р. №477 «Про гарантію житлових прав громадян, тимчасово відсутніх у місці постійного проживання за умовами і характером роботи»).
Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.
На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач будучи зареєстрованим у означеній вище квартирі, як член сім`ї наймача, не проживає за адресою реєстрації з жовтня 2021 року, тобто понад шість місяців, так як проживає за іншою адресою, при цьому не несе будь-яких витрат по утриманню квартири в тому числі і сплати комунальних послуг, а факт реєстрації відповідача створює позивачу, як іншому наймачу даної квартири, певні перешкоди у здійсненні права користування, зокрема, сплати коштів нарахованих на відповідача за комунальні послуги.
Так, стороною позивача надано суду докази на підтвердження того, що позивач має заборгованість по сплаті комунальних послуг, а саме наявність судового наказу про стягнення з позивача та відповідача в солідарному порядку боргу за водопостачання, який виник з підстав нарахування послуги та відповідно боргу на відповідача, який фактично не проживає за вказаною адресою.
Суд бере до уваги, пояснення представника позивача щодо можливості звернення позивача з даними вимогами до суду при наявному порушенні прав позивача, та при цьому судом не встановлено, а представником третьої особи не доведено належними доказами, наявність порушення прав третьої особи з приводу подачі позову позивачем до суду, а не звернення позивача до власника житла щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Зважаючи на наявне клопотання позивача, суд вважає за можливе залишити судові витрати на позивачеві.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 29 ЦК України, ст. 71-72, 107 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участі третьої особи: Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.І. Хіневич
Повний текст рішення складено 27.03.2024 року.