Справа № 450/3068/22 Провадження № 2/450/616/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Марківа Руслана Богдановича, який діє в інтересах ОСОБА_3 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа Державний реєстратор Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): представник позивача звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16689968 від 03.10.2016 прийняте державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяком Павлом Тарасовичем. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 29.06.2022 відповідач звернувся до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про виселення з жилого приміщення. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.10.2016 державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павлом Тарасовичем було внесено запис про реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 94,1 кв. м., житловою площею 64,00 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк». Підставою для державної реєстрації являвся договір іпотеки №4116 від 19.09.2007, засвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвою О.Я. Рішення державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Тузяка П.Т. про реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 94,1 кв. м., житловою площею 64,00 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» вважає таким, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України. Спірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» а також «Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. 19.09.2007 ОСОБА_10 уклав з ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитний договір № LVH9GA00000133, відповідно до умов якого Позивач отримав споживчий кредит в розмірі 50000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 19.09.2007 між позивачем та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передано житловий будинок загальною площею 94,1 кв. м., житловою площею 64,00 кв. м. в АДРЕСА_1 , згідно якого передбачено, що іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані (пп. 18.8.1). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.8.1, 18.8.2, 18.9 договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі (п.24); Звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 27 Закону України «Про іпотеку» (п. 29). На підставі цього договору 19.09.2007 приватним нотаріусом Моісєєвою О.Я. в Державному реєстрі речових прав в розділі відомості з Державного реєстру іпотек внесені відомості про іпотеку будинок загальною за адресою АДРЕСА_1 , де іпотекодержателем вказано ЗАТ КБ «ПриватБанк», іпотекодавець ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , боржник за основним зобов`язанням ОСОБА_11 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.09.2010 задоволено цивільний позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення (справа № 2-194/10). Зокрема вказаним рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № LVH9GA00000133 від 19.09.2007 в розмірі 405766,42 грн., що станом на 10.09.2010 еквівалентна 51309,58 доларів США шляхом звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 . 03.10.2016 державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк П.Т. було внесено запис про реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 94,1 кв. м., житловою площею 64,00 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки №4116 від 19.09.2007. АТ КБ «ПриватБанк» 10.09.2010 у відповідності до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» вже здійснив стягнення на предмет іпотеки, зазначений у Договорі іпотеки від 19.09.2007 (стягнення відбулось на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.09.2010), то повторне стягнення на одне і те саме майно і з тих самих підстав чинним законодавством не передбачене. Саме такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 08.08.2018 у справі №711/4423/16-ц. На момент вчинення оспорюваної позивачем реєстраційної дії АТ КБ "ПриватБанк" вже задовільнив свої вимоги у судовому порядку, жодних повідомлень-вимог позивачу не надсилав, а тому під час реєстрації права власності за АТ КБ "ПриватБанк" ним не було дотримано порядку звернення для вчинення реєстраційної дії, а державний реєстратор на вказану обставину належної уваги не звернув. Крім того, нерухоме житлове майно, яке є предметом застави за споживчим кредитом, наданим кредитною установою-резидентом України в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку, не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника). Закон України "Про іпотеку" прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Кредит в іноземній валюті надавася ОСОБА_6 саме на споживчі цілі. Спірний житловий будинок використовується позивачем як місце постійного проживання позичальника та його сім`ї, а його загальна площа не перевищує 140 кв.м. Всупереч Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" за іпотекодержателем було зареєстровано право власності на предмет іпотеки житловий будинок, який використовується позивачем як постійне місце проживання, а тому вважає, що наявні підстави для його скасування. Житловий будинок АДРЕСА_1 площею 94,10 кв. м, не може бути примусово стягнутий на підставі дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ КБ "ПриватБанк" як забезпечення виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору від 19 вересня 2007 року, укладеного в іноземній валюті. Оскільки рішенням суду від 10.09.2010 стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором, позивач вважав, що не має жодних зобов`язань перед відповідачем, так як останній в порядку ст. 12 Закону України «Про іпотеку» вже здійснив стягнення на предмет іпотеки, зазначений у договорі іпотеки від 19.09.2007, повторне стягнення на одне і те саме майно і з тих самих підстав чинним законодавством не передбачене. Окрім того вказаним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.09.2010 не було визнано право власності АТ КБ «ПриватБанк» на житловий будинок АДРЕСА_1 , а лише надано право ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладати від імені ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , будь-яким способом з іншими особами покупцями з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надано ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Про внесення оскаржуваного запису про реєстрацію позивач довідався лише після звернення 29.06.2022 відповідача з позовом про виселення з жилого приміщення, а тому просить поновити строк звернення до суду.

04.07.2023 до суду надійшли додаткові пояснення про те, що ОСОБА_4 утримувався під вартою в державній установі «Івано-Франківська установа виконання покрань (№12) з 08.12.2011 по 10.03.2016, отримувати поштові повідомлення у 2014 році від АК КБ «ПриватБанк» він не міг. Надані ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлення №30.1.0.0./2-033 від 12.08.2014 не являються письмовою вимогою про усунення порушення зобов`язання за кредитним договором від 19.09.2007, а містять вимогу у 30-денний строк добровільно звільнити житловий будинок боржнику, іпотекодавцям та всім іншим особам, чиє місце проживання зареєстровано в житловому будинку. Письмові повідомлення №30.1.00/2-033 від 25.05.2026 адресовані ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 містять аналогічну вимогу, що і в повідомленні №30.1.0.0./2-033 від 12.08.2014, а тому не являються письмовою вимогою про усунення порушення зобов`язання за кредитним договором. Вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» б/н від 19.05.2022, адресовані ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , містять аналогічну вимогу, що і два попередні. Надана відповідачем вимоги б/н від 19.05.2022 була надіслана боржнику та іншим особам вже після реєстрації права власності на житловий будинок. Вартості будинку станом на момент реєстрації права власності та інформації щодо розміру заборгованості на момент реєстрації права власності банк на запит адвоката позивача не надав.

Позиція відповідача: 06.02.2023 до суду надійшло спростування позовних вимог згідно яких іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. На підставі договору іпотеки АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру. 03.10.2016 державним реєстратором прийняте оскаржуване рішення. Договором іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмето іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом, зокрема, переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Твердження сторони позивача, що банком не направлялась письмова вимога щодо виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є безпідставним, адже жодного доказу цьому не подано. А тому вважається, що АТ КБ «ПриватБанк» дотримано застережень Закону України «Про іпотеку», скеровано вимогу про усунення порушень. Зазначена вимога залишилась без задоволення, а тому банк звернувся з заявою про реєстрацію права власності на зазначену квартиру. Перелік необхідних документів надається банком реєстратору, як наслідок прийняття рішення про державну реєстрацію права вланості на предмет іпотеки за банком. Доказів зворотнього матеріали справи не містять. У договорі іпотеки його сторони передбачили, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця. Тлумачення положень ст.37 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього іпотекодержателем не може вважатися примусовим стягненням. Оскільки таке право іпотекодержателя виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застуреження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору. Обраний банком позасудовий спосіб задоволення вимог грунтується саме на добровільній згоді іпотекодавців на звернення стягнення шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, що виражається у підписання договору іпотеки, який містить дане застереження, що свідчить про безпідставність покликань сторони позивача на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Позивач не надав доказів для наявності підставі для застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній ваоюті». Крім того, позивач не дотримався строку позовної давності, мотивів поважності причин пропуску такої не навів

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

30.09.2022 ухвала про відкриття загального позовного провадження; 04.11.2022 заява відповідача про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції; 24.11.2022 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 16.01.2023 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 06.02.2023 письмове спростування відповідачем позовних вимог; 20.02.2023 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 21.04.2023 заява представника позивача про поновлення процесуального строку; 04.07.2023 клопотання представника позивача про витребування доказів; 04.07.2023 додаткові пояснення представника позивача по справі; 04.07.2023 ухвала про витребування доказів; 07.08.2023 відповідь на виконання ухвали щодо надання матеріалів реєстраційної справи; 21.09.2023 повторний запит щодо виконання ухвали про витребування доказів; 19.10.2023 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 23.10.2023 нагадування про необхідність виколнання ухвали; 16.11.2023 відповідь щодо надання матеріалів реєстраційної справи; 11.12.2023 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 24.01.2024 ухвала про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 19.09.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №LVH9GA00000133 відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на картку. Банк зобов`язувався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 19.09.2007 на строк до 17.09.2027 включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 50000 доларів США на ремонт будинку, а також 12500 дол. США на сплату страхових платежів, передбачених даним договором, зі сплатою 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

19.09.2007 ЗАТ КБ «ПриватБанк», як «Іпотекодержателем» та ОСОБА_6 , як «Іпотекодавець-1», а також ОСОБА_5 («Іпотекодавець-2» ОСОБА_6 («Іпотекодавець-3»), які виступають майновими поручителями за ОСОБА_6 , укладено договір іпотеки.

Відповідно до п.1 договору предметом цього договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.35.3 цього Договору, в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника перед Іпотекодержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в разі невиконання Позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця. Предметом і потеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з 4 житлових кімнат житловою площею 64 кв.м., та кухні, загальною площею 94,1 кв.м., до якого відносяться такі господарські будівлі та споруди: Б-гараж, В-літня кухня, Г-сарай, Д-вбиральня, №2 фіртка, №1-ворота, №3- огорожа, 1-замощення, ІІ- відмостка.

Як зазначено стороною позивача та не заперечив представник відповідача згідно даного договору іпотеки іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані (пп.18.8.1.); звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.8.1,18.8.2 цього договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі (п.24); звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця (п.29).

Відповідно до ст.1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст.3 Закону).

За приписами ч.1 ст.35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями ст.37 Закону (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Приписами ст.36 Закону «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.09.2010 частково задоволено цивільний позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення (справа № 2-194/10) та стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № LVH9GA00000133 від 19.09.2007 в розмірі 405766,42 грн., що станом на 10.09.2010 еквівалентна 51309,58 доларів США шляхом звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 ; надано право ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладати від імені відповідачів ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 будь яким способом з іншою особою покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу; виселити ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з житлового будинку АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Львівській області. В задоволенні позову в частині звернення стягнення на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , відмовлено.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 286123169 від 22.11.2021, житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 64 кв.м. був зареєстрований на праві власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» 03.10.2016 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 31671111 від 03.10.2016 ОСОБА_13 державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (підстава для державної реєстрації договір іпотеки, серія та номер 4116, виданий 19.09.2007, видавник: Моісєєва О.Я., приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області).

Як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 28.04.2010, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_11 змінив ім`я на ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №29.

Як встановлено судом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 64 кв.м. за відповідачем було зареєстроване 03.10.2016.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII, підпуктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.2 ст. 36 Закону «Про іпотеку»).

Отже, Закон «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Судом встановлено, що будинок, на який відповідачем звернуто стягнення, загальною площею 94,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 має площу менше ніж 250 кв.м., використовується як постійне єдине житло позивача, у позивача не має іншого нерухомого житлового майна, зазначений будинок виступає як забезпечення зобов`язань позичальника, позивача у справі, за кредитом, наданим йому кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, а тому, на цей випадок розповсюджується мораторій застосований Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду покликання представника відповідача на те, що позивач був повідомлений про намір відчуження (реєстрації права власності) згаданого вище житлового будинку за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Як вбачається зі змісту повідомлень ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.08.2014 №30.1.0.0/2-033, 25.05.2016 №30.1.0.0/2-033, викладена вимога про добровільне звільнення житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 64 кв.м. всіма зареєстрованими особами, а не про подальше відчуження будинку.

Отже, згоди на відчуження будинку по АДРЕСА_1 , позивач не надавав.

Приписи статті 37 Закону України «Про іпотеку» з 07.06.2014 року діють з урахуванням норм закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в силу чого, по відношенню до нерухомого майна житлового будинку, загальною площею 94,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , іпотечний договір, виданий 19.09.2007 та наявні у ньому положення не можуть бути правовою підставою для реєстрації права власності на зазначене майно за іпотекодержателем (відчуження майна) без згоди його власників - іпотекодавців.

Оскільки, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути здійснено стягнення шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем без його згоди іпотекодавця на його відчуження, то прийняте державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяком П.Т. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16689968 від 03.10.2016, яким зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк» є протиправним.

Однак, суд зазначає, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18) і підстав відступати від цього рішення не вбачається.

Крім того, вимога відповідача датована 19.05.2022 стосується добровільного звільнення приміщення з одночасним зняттям з реєстраційного обліку позивача та зареєстрованих осіб та містить відомості про отримання АТ КБ «ПриватБанк» у власність будинку №12, загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 64 кв.м., в АДРЕСА_1 .

Таким чином позивач довідався про реєстрацію права власності на будинок по АДРЕСА_1 за відповідачем лише після отримання даної вимоги, яка була відправлена 27.05.2022 та отримана 31.05.2022.

А тому суд бере до уваги покликання сторони позивача про поважність причин пропуску строку на звернення до суду, оскільки про порушення свого право позивач довідався лише 31.05.2022, коли отримав згадану вище вимогу відповідача та вважає, що такий підлягає поновленню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд, -

п о с т а н о в и в:

позовні вимоги ОСОБА_3 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати запис про право власності № 16689968 від 03.10.2016 на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк».

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 992, 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: АТ КБ «ПриватБанк», , 49049, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 40.

Третя особа: Державний реєстратор Годовицько-Басівської сілсьької ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович, , 81117, с.Годовиця, вул. Шевченка, 2, Львівського району Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 19.04.2024.

СуддяД. А. Кукса