ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 52 792,41 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 березня 2011 року Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 22 травня 2023 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 52 792,41 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 43 067,35 грн та заборгованості за простроченими відсотками 9 725,06 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 березня 2011 року станом на 22 травня 2023 року в розмірі 43 289,36 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 43 067,35 грн та заборгованості за простроченими відсотками 222,01 грн за період з 08 грудня 2021 року по 23 грудня 2021 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 9 503,05 грн відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклало вимогу про скасування рішення в частині вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, які були задоволенні частково і задоволення позову повністю.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що Банком надані належні та допустимі докази у справі, зокрема відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку викладеними на банківському сайті, складає між позичальником та банком кредитний договір; та суд не врахував, що відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та ознайомившись і скріпивши своїм підписом Паспорт споживчого кредиту погодився з умовами договору щодо розміру процентної ставки та порядком зміни процентів за користування кредитом. Обставини щодо укладення договору на певних умовах та існування заборгованості по процентах за кредитним договором у визначеному Банком розмірі підтверджено письмовими доказами, які жодним чином не спростовані.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що судом не враховано дійсних обставин з приводу вчинення відповідачем дій направлених на виконання договору та щодо не виконання останнім своїх зобов`язань належним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідкою про отримання документів в електронному суді та оголошенням на сайті Судової влади України.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду оскаржене в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 222,01 грн, в іншій частині заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с.32).

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», надана Банком в підтвердження позовних вимог, містить відомості, які дають можливість суду переконатися в тому з приводу яких відносин така довідка була складена, прізвище позичальника ОСОБА_1 номер договору SAMDN2965 та підпис останнього під посиланням на дату 03 березня 201року (а.с.50).

В порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого позивач нарахував заборгованість станом на 22 травня 2023 року в розмірі 52 792,41 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 43 067,35 грн та заборгованості за простроченими відсотками 9 725,06 грн (а.с.6-20).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зробив висновок про те, що Банк та відповідач уклали договір шляхом підписання заяви позичальника та суд вважав, що є підтвердженими обставини щодо отриманих позичальником кредитних коштів в розмірі згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, які відповідачем не повернуті; наведені обставини не оскаржені сторонами та не можуть бути предметом перевірки в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, на думку суду позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами слід стягнути в межах періоду кредитування за період з 08 грудня 2021 року по 23 грудня 2021 року, оскільки зі спливом строку, який був зазначений у паспорті споживчого кредиту від 08 грудня 2021 року, припинилося права позивача нараховувати проценти за кредитним договором, а доказів укладення додаткової угоди стороною позивача не надано, тому, згідно висновків суду, після 23 грудня 2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини у справі щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, які частково задоволені.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина перша статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включені до заяви позичальника чи містяться в Умовах і Правилах надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов та їх погодження сторонами кредитного договору, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору.

Позовні вимоги щодо стягнення процентів Банк обґрунтовував наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором що малася в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, самі Умови і Правила надання банківських послуг в ПриватБанку та з огляду на зміст Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 08 грудня 2021року та Паспорту споживчого кредиту від 08 грудня 2021року, в яких умова щодо процентної ставки погоджена з позичальником під його підпис.

Розроблені Банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що інша сторона договору лише приєднується до тих умов, з якими вона ознайомлена.

Однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в апеляційній скарзі без встановлення відповідних фактів.

За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо ознайомлення позичальника ОСОБА_1 з Умовами та Правилами надання банківських послуг вірні висновки суду з приводу того, що такі Умови та Правила не були частиною договору.

Зазначення в заяві позичальника про ознайомлення позичальника з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає Банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Водночас, підтверджені обставини та дії позичальника щодо погодження останнім з Банком умов щодо строку кредитування та про проценту ставку в певному розмірі і на умовах зазначених в письмовому документів.

Вираження волі позичальника відбулось вчиненням певних дій, та суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підтверджено направленість волі та погодження сторони договору умов з приводу строку кредитування та процентної ставки за кредитом, та умов з цього приводу відображених в Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 08 грудня 2021року та в Паспорті споживчого кредиту від 08 грудня 2021року.

Зміст зобов`язання в наведених Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та Паспорті споживчого кредиту викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз Анкети-заяви, наданого Банком розрахунку, банківської виписки та довідок дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін договору, які в грудні 2021року додатково погоджували умови щодо строку договору та строку кредитування, а також умови щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами зводилась до отримання коштів на строк 12 місяців із пролонгацією, строк кредитування також 12 місяців з пролонгацією, які позичальник зобов`язаний повернути, із сплатою процентів за кредитним договором в розмірі та умовах погоджених сторонами.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту в розділах «3. Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» та «4. Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування на 12 місяців із пролонгацією, а також розмір процентної ставки в межах пільгового періоду на рівні 0,00001% річних, простроченої ставки за межами пільгового періоду на рівні 42,00%, 40,08% і 36,00% річних залежно від суми кредиту і процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту на рівні 84,00%, 81,60% і 72,00% річних; та вказаний документ містить дату 08 грудня 2021 року і підпис ОСОБА_1 (а.с.45-49); такі ж за змістом умови фактично доведені до відома позичальнику ОСОБА_1 в Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг і погоджені ним шляхом накладання свого підпису на заяву.

В порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого позивач нарахував заборгованість станом на 22 травня 2023 року в розмірі 52 792,41 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 43 067,35 грн та заборгованості за простроченими відсотками 9 725,06 грн за період з 01 червня 2015року по 22 травня 2023року (а.с.6-20).

Довідка Банку без номеру та дати видачі, містить інформацію про те, що мала місце зміна умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_1 …..0824, що стартував з 10 січня 2011 року, а саме 03 березня 2011 року встановлено кредитний ліміт 1 000,00 грн, 08 липня 2012 року кредитний ліміт збільшено до 2 000,00 грн, 19 серпня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 3 000,00 грн, 27 листопада 2015 року кредитний ліміт зменшено до 2 522,67 грн, 27 лютого 2016 року кредитний ліміт зменшено до 1 890,00 грн, 23 червня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 5 000,00 грн, 31 травня 2019 року кредитний ліміт збільшено до 19 000,00 грн, 18 травня 2021 року кредитний ліміт збільшено до 29 000,00 грн, 25 серпня 2021 року кредитний ліміт збільшено до 45 000,00 грн, в останнє 26 грудня 2022 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с.30).

Довідка Банку без номеру та дати видачі, містить інформацію про те, що між Банком та ОСОБА_1 підписаний кредитний договір без номеру, за яким було видано кредитні картки: «Універсальна» № НОМЕР_1 …..0824 дата відкриття 10 січня 2011 року термін дії 02/15, «Універсальна» № 5168…..3111 дата відкриття 09 грудня 2014 року термін дії 06/18, «Універсальна» № 5168…..5783 дата відкриття 04 липня 2018 року термін дії 11/21 та «Універсальна» № 5457…..2603 дата відкриття 08 грудня 2021 року термін дії 12/25 (а.с.31).

Банківська Виписка за період з 10 січня 2011 року по 26 травня 2023 року містить інформацію про те, що ОСОБА_1 користувався картками Банку № 5457…..0824, № 5168…..3111, № 5168…..5783, № НОМЕР_2 , отримував готівку в банкоматах та відділенні банку, витрачав кошти на придбання товарів та здійснював поповнення картки в терміналі і відділеннях Банку, в тому числі відбувалось часткове погашення та списання сум в рахунок оплати за процентами у відповідності до розміру що обумовлених і погоджений сторонами в Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та Паспорті споживчого кредиту (а.с.21-29).

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру процентів за кредитним договором; наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодився з умовами з приводу процентної ставки за кредитом; та Банком доведені обставини які давали можливість суду переконатись в тому з приводу яких відносин були складені Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами.

Отже, в матеріалах справи наявні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування процентів за кредитним договором в межах строку кредитування та встановлені обставини давали підстави для висновку про стягнення відсотків з урахуванням погодженого сторонами строку кредитування.

Суд першої інстанції за умов достовірності та доказового значення Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та Паспорту споживчого кредиту вірно вважав, що зазначені документальні докази визначають правові висновки у даній справі щодо обґрунтованості вимог Банку про стягнення з позичальника процентів за користування кредитними грошима в межах строку кредитування із закінченням якого у позивача припинилось право нараховувати проценти.

Та суд визначаючи заборгованість за процентами взяв строк з 08 грудня 2021року по 23 грудня 2021року.

Заразом поза увагою суду залишились положення пункту 2.3 Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в якому визначено строк кредитування 24 місяці з лонгацією, в пункті 3 Паспорту споживчого кредиту строк договору та строк кредитування 12 місяців з пролонгацією.

Також у пункті 2.1.1.2.4. Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг сторони узгодили, що строк користування кредитом 12 місяців продовжується на кожні 12 наступних місяців, якщо щонайменше за 30 календарних днів до дати повернення кредиту Банк не повідомить клієнта про припинення кредитування одним із наступних способів на розсуд Банку: смс-повідомлення на фіксований номер телефону клієнта; повідомлення на електронну пошту клієнта; інформування в системі «Приват24»; шляхом направлення листа поштою та іншими каналами, у порядку, визначеному підрозділом 1.1.5 «Зміна та доповнення Умов і Правил надання банківських послуг» цього договору /а.с.38-39/.

Отже, пролонгація строку кредитування за спірним договором погоджена сторонами, та за встановлених обставин ніщо не вказує на те, що жодна із сторін договору заявляла заперечення щодо такої пролонгації чи щодо припинення договору, тож пролонгація відбулась на підставі умов договору та вимог законодавства.

Також подальша поведінка позичальника та його дії вказують на погодження з продовженням договору, на умовах що були визначені, оскільки ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, частково погашав кредит та проценти за користування коштами в тому числі за межами попередньо визначеного строку договору.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції в частині доводів що стали предметом апеляційного оскарження не виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, висновки суду в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками здійсненні з недотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку процентів за користування кредитними коштами в розмірі 9 725,06 грн. В решті рішення суду не було предметом перегляду судом апеляційної інстанції та законність і обґрунтованість рішення суду не перевірялась.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а розмір судового збору при зверненні з апеляційною скаргою складав 4 026,00 грн, то з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню судовий збір за апеляційну інстанцію в розмірі, що підтверджений позивачем.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 222,01 грн скасувати.

Задовольнити позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 9 725,06 грн. та судовий збір в розмірі 4 026,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року.

Судді: