Провадження № 2/752/1661/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 березня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Гненик К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Діброва Ольга Сергіївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить визначити їй додатковий строк терміном чотири місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Посилається в позові на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 04 листопада 2022 року.

Відповідно до заповіту ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Фоя Л.Г. 06 серпня 2018 року та зареєстрованого в реєстрі за №690 все майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності (1/3 земельної ділянки, кадастровий номер :79:142:0045, площею 0,0944 гектарів, 1/3 частини житлового будинку, яке знаходиться у АДРЕСА_1 та інше майно) було заповідано їй та іншій донці ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 відмовилась від будь-якого майна ОСОБА_2 на її користь, що підтверджується заявою від 26 травня 2023 року, зареєстрованої у реєстрі за №570/4-704.

Зазначає, що її постійне місце проживання в Сполучених Штатах Америки значно віддалено від Генерального консульства України в Сан - Франциско. Через повномасштабне вторгнення російської федерації, робота консульства була перевантажена і їй вдалось записатись на прийом на 24 лютого 2023 року в межах 10-ти місячного строку для прийняття спадщини, але потім час візиту був перенесений на 26 травня 2023 року. В процесі спілкування з Генеральним консульством України в Сан - Франциско було виявлено, що для підписання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 , має бути код РНОКПП, який на той час був відсутній.

Про те, що 09 травня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 469 « Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», законодавець виключив п.3 із постанови Кабінету Міністрів України № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" обізнаною не могла була.

Вважає, що пропустила строк з поважних причин та просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

29 серпня 2023 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Третя особа приватний нотаріус КМНО Діброва О.С. просила слухати справу без її участі.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1271 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Відповідно до ч.3 ст.1271 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №20855. (а.с. 33).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

Як вбачається зі змісту заповіту складеного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який заповів на випадок своєї смерті все майно, як рухоме та і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, грошові заощадження з відповідними відсотками та нарахуваннями, які знаходяться на збереженні в будь - яких банках чи фінансових установах, і взагалі все те, що йому належить і на що він за законом має право заповідає на користь доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частках кожній.

З матеріалів справи вбачається, що заявою ОСОБА_3 відмовляється від належного їй спадкового майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, як за заповітом, так і за законом, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_2 на користь дочки померлого, її сестри ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказана заява зареєстрована в реєстрі за №570/4-704 та засвідчена консулом Генерального консульства України в Сан -Франциско, США, ОСОБА_6 .

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд враховує, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до ст.1277 ЦК України спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади.

Суд зважає на те, що законодавство не встановлює переліку поважних причин, а тому вони визначаються поважними на думку суду.

Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення про прийняття спадщини неможливим.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказує на те, що вона постійно проживає в Сполучених Штатах Америки. Через зміни в законодавсті та відсутність документу, що підтверджує наявність реєстраційного номеру облікової картки платника податків вона вчасно не змогла реалізувати своє право на отримання спадщини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан.

Режим воєнного стану триває і до цього часу. На всій території України ведуться активні бойові дії. Громадяни України в свою чергу, позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом.

Постановою Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

19 червня 2023 року, набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану». Було виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яким було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

За обставин встановлених під час розгляду справи суд приходить до висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковнаї Україною 17 липня 1997 року, зазначено, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19 жовтня 1973 року; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом.

Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими.

Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

При вирішенні спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тобто, справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Враховуючи вкладене вище, з метою захисту прав позивача на спадщину в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст.4, 12, 76, 80, 81, 89, 178, 223, 258-259, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - 4 місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В.Машкевич