Справа № 930/501/24
Провадження № 2/930/342/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2024 року м. Немирів

Немирівський районний суд

Вінницької області в складі:

головуючого судді - Науменка С.М.

за участю секретаря судового засідання Андрущак Л.П.

учасників справи: позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона являється власником частини житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 18 травня 2023 року, посвідченого в цей же день нотаріально, та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав. Крім того, є в наявності Договір про встановлення порядку користування зазначеним житловим будинком, укладений нотаріально між нею та відповідачкою 20 жовтня 2023 року.

Співласником іншої частини зазначеного вище вказаного житлового будинку являється відповідачка ОСОБА_2 .

Вказаний вище порядок володіння їхньою з відповідачем спільною частковою власністю створює на сьогоднішній день для неї, так і напевне, для нього, додаткові незручності щодо: реєстрації третіх осіб у своєму житлі (необхідно отримувати дозвіл всіх співвласників будинку на реєстрацію/зняття з реєстрації), укладення відповідних договорів про комунальні послуги, оформлення субсидій, тощо. Тобто, фактично існує спір з відповідачкою щодо порядку права володіння даною нерухомістю.

10 серпня 2023 року вона одержала Висновок щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, який проведений суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_3 .

Відповідно до даного Висновку ОСОБА_1 може бути виділено із загального будинку слідуючі приміщення: житловий будинок «А», загальною площею 45.6 кв. м., в тому числі житловою 25.8 кв. м., до якого входить: «2-1» веранда площею 6.9 кв. м., «2-2» кухня площею 9.5 кв. м., «2-3» санвузол площею 3.4 кв. м., «2-4» кімната площею 15.5 кв. м., «2-5» кімната площею 10.3 кв. м.

За технічними показниками вказана частина об`єкта нерухомого майна є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна.

Ухвалою суду від 23.02.2024 року по даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

20.03.204 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст.ст.317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

ОСОБА_1 являється власником частини житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 18 травня 2023 року року (а.с.7), а іншими співвласниками житлового будинку є ОСОБА_2 .

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна належна ОСОБА_1 , може бути виділено із загального будинку слідуючі приміщення: житловий будинок «А», загальною площею 45.6 кв. м., в тому числі житловою 25.8 кв. м., до якого входить: «2-1» веранда площею 6.9 кв. м., «2-2» кухня площею 9.5 кв. м., «2-3» санвузол площею 3.4 кв. м., «2-4» кімната площею15.5 кв. м., «2-5» кімната площею 10.3 кв. м. За технічними показниками вказана частина об`єкта нерухомого майна є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна. (а.с.13).

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з нормами ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності.

Частиною 1, ст.364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові №7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених ст.ст.358 та 364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору.

У постанові Верховного Суду № 61-4860 св 18 від 30.05.2018 р. викладена правова позиція, у якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що у силу положень статей 21,24,41 Конституції України, статей 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно із ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинена за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Згідно з ч. 3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За таких обставин, зважаючи, що належна позивачці частка нерухомого майна згідно експертного висновку може бути виділена в натурі, оскільки частина об`єкта нерухомого майна є відокремлена, інший співвласник не заперечує проти цього, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.4,5,76,77,79,80,83,95,223,259,263-265,268,273 ЦПК України, ст.ст.355-358, 364 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у приватну власність:

-житловий будинок «А» загальною площею 45.6 кв. м., в тому числі житловою 25.8 кв. м., до якого входить: «2-1» веранда площею 6.9 кв. м., «2-2» кухня площею 9.5 кв. м., «2-3» санвузол площею 3.4 кв. м., «2-4» кімната площею 15.5 кв. м., «2-5» кімната площею 10.3 кв. м., розміщеного по АДРЕСА_1 , та припинити право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко