УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судових засідань Кравчук А.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 були належним чином повідомлені, що підготовче засідання відбудеться 21.03.2024. Однак позивач та його представник не з`явились, не повідомили про причину неприбуття, не подавали заяв про проведення підготовчого засідання за їхньої відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 просив залишити позов без розгляду, оскільки це повторна неявка позивача та його представника в підготовче засідання. Позивач та його представник не подавали заяв про проведення підготовчого засідання за їхньої відсутності.

Заслухавши думку представника відповідача, суд дійшов наступного всиновку.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 257 ЦПК України, суд ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Розглядаючи справу, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Суд бере до уваги, що позивач та його представник неодноразово не з`являлись в підготовчі засідання, не повідомляли причини неприбуття.

Представник позивача 10.04.2023 подав заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та його представника, котре було призначене на 11.04.2023.

11.04.2023 підготовче засідання було проведено за відсутності позивача та його представника. Під час даного засідання було задоволено клопотання представника позивача та призначено у даній справі судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 11.07.2023 поновлено провадження у справі та розгляд справи призначено на 26.09.2023.

З дня поновлення провадження у справі позивач та його представник належним чином повідомлялись про дати проведення підготовчих засідань. Однак дані учасники в судові засідання не з`являлись, не повідомляли причини неприбуття.

Позивач та його представник, після поновлення провадження у справі не подавали заяв про розгляд справи за їхньої відсутності.

Із змісту поданої представником позивача заяви про проведення підготовчого судового засідання за відсутності позивача та його представника встановлено, що вона стосується конкретно визначено дати, тобто 11.04.2023. Таким чином, сторона позивача просила провести підготовче засідання за їхньої відсутності лише 11.04.2023. При цьому, відсутні заяви сторони позивача про проведення судових засідань, котрі призначались на інші дати, або всього розгляду справи, без їхньої участі.

Системний аналіз норм ст. ст. 223, 257 ЦПК України дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Такі висновки Верховний Суд неодноразово викладав у своїх постановах, котрі відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує при виборі та застосування норми права до спірних правовідносин.

Обізнаність позивача та його представника про проведення останніх двох підготовчих засіданнь, зокрема 20.02.2024 та 21.03.2024, підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, позивачу та його представнику було відомо про останні два судові засідання, однак до суду позивач та його представник не з`явились і заяви про розгляд справи у їхній відсутності не подавали.

Також суду не надано документів, котрі б підтверджували припинення повноважень адвоката Савки Т.В., як представника позивача.

Такі дії позивача та її представника свідчать про зловживання своїми процесуальними правами.

Згідно з ст.ст. 43 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Суд бере до уваги, що позивач та його представник, будучи обізнаними про можливість розгляду справи без їхньої участі, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали, чим умисно затягували розгляд справи та позбавляли суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Оскільки позивач та його представник будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого засідання, повторно не з`явились та не подавали заяв про розгляд справи у їхній відсутності, а тому дану позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ч.1 п.3 ст. 257 ЦПК України, суд,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним - залишити без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:/підпис/

Виготволено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук