Справа № 216/4560/21
провадження №2/216/209/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю: секретаря судового засідання Кравець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

СУТЬ СПОРУ:

В липні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна що є спільною сумісною власністю подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 листопада 2005 року між позивачем і відповідачем, ОСОБА_2 , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 66.

Від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

У серпні 2020 року відповідач залишив сім`ю, повідомив, що буде розлучатися, бо в нього є інша жінка. Позивач вказує на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2021 року шлюб між сторонами було розірвано.

В період перебування у шлюбі, за спільні заощадження, ними було куплено квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована за відповідачем і є спільною сумісною власністю подружжя Дєгтярьових.

При цьому шлюбного договору або домовленості щодо нерухомого майна придбаного ними, сторонами, під час перебування в шлюбі, визначення обсягу майнових прав та/або обов`язків подружжя у шлюбі, а також правовий режим майна, обсягу майнових прав та/або обов`язків подружжя у випадку розірвання шлюбу між ними не укладалося.

Проте, в добровільному порядку відповідач відмовляється зареєструвати за позивачем її право на частку в зазначеній квартирі, тому позивач змушена звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою судді Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання справи.

Ухвалою суду від 04.04.2024 року підготовче провадження по справі було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.04.2024 року.

Від позивача надійшла заява, за якою вона просить розглянути справу за її відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання жодного разу не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, що в силу ч.8 ст. 178 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 19 листопада 2005 року (а.с. 9), який розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2021 у цивільній справі № 216/5317/20 (а.с. 11-12). Рішення не змінено, не скасовано, набрало законної сили 06.07.2021 року.

Зі свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 (а.с.10).

В період шлюбу, сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором купівлі - продажу квартири від 19 вересня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 2153, де покупцем зазначено відповідача ОСОБА_2 , та зазначено, що покупець купує квартиру за згодою дружини ОСОБА_1 , засвідченою нотаріально Криворізьким міським нотаріальним округом 19 вересня 2018 року за № 2153 (а.с. 6-8).

Згідно до статтей 60-70 СК України, чинного на час купівлі квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Як вбачається із: Договору купівлі-продажу квартири від 18 вересня 2018 року, загальна площа однокімнатної квартири становить 34,7 кв.м., житлова площа становить 17,4 кв.м., розташована на четвертому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку; відповідно до інформації з сайту https://dom.ria середня вартість квартири з аналогічними характеристики в будинку по АДРЕСА_3 складає 293 141,33 грн., відповідно вартість ? квартири складає 146 570,67 грн.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, враховуючи що спірне нерухоме майно було придбано у шлюбі, вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 465,72 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційної до розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 1465,72 грн., понесені позивачем та підтверджені наданою нею квитанцією про сплату судового забору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 60, 69 СК України, ст. ст. 317, 319, 358, 368, 372, 377 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 206, 247, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 34,7 кв.м., житловою площею: 17,4 кв.м., розташована на четвертому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 34,7 кв.м., житловою площею: 17,4 кв.м., розташована на четвертому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1465,72 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят п`ять гривень сімдесят дві копійки).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя М.В. Бутенко