Дата документу 02.01.2024 Справа № 334/2026/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2026/21 Головуючий у 1 інстанції: Філіпова І.М.
Провадження № 22-ц/807/110/24 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів Бєлки В.Ю.

Гончар М.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2023 року у справі за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 серпня 2015 року по 28 лютого 2021 року в сумі 66 324,83 грн. та судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що КОНЦЕРН «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач в період з 01серпня 2015 року по 28 лютого 2021 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Проте відповідач свої зобов`язання по оплаті наданих послуг не виконує, внаслідок чого сума заборгованості відповідача за отримані послуги складає 66 324,83 гривні, яку Концерн «МТМ» просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.04.2018 по лютий 2021 в розмірі 37 092,63 грн. та судовий збір в сумі 1269,51 грн. В решті позову відмовлено у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Концерн «МТМ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матері-

ального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішен-

ня, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В скарзі посилається на неправильне застосування судом положень законодавства щодо

позовної давності, а саме, не застосування приписів пункту 12 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України, яким цей розділ було доповнено у зв`язку із введенням в Україні карантинних заходів для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до ч. 6 статті 19 ЦПК України належить нескладні справи та справи, ціна позову у яких не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі не перевищує такого розміру та за категорією спору справа не є складною.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Концерну «МТМ» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального

права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 247668468 від 11.03.2021, та споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою ( а.с. 12-13).

Житлове приміщення - квартира АДРЕСА_2 ,

розташована в багатоквартирному житловому будинку, та підключені до мережі централізованого опалення та водопостачання, а послуги з централізоване опалення та постачання гарячої води до цього будинку надаються КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ».

Особовий рахунок в Концерні «Міські теплові мережі» відкритий на ім`я ОСОБА_1 за № НОМЕР_1.

Таким чином, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення і централі-

зованого постачання гарячої води, що постачаються Концерном « Міські теплові мережі ».

Розрахунок за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води між споживачем і Концерном «Міські теплові мережі» обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 , по якому визначено заборгованість.

Так, згідно з розрахунком суми позову та довідкою Концерну «Міські теплові мережі» по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 серпня 2015 року по 28 лютого 2021 року мається заборгованість за надані позивачем послуги в сумі 99 324,83 грн.

В ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 в особі адвоката Черненка А.В. заявлено про застосування строку позовної давності /а.с. 43/, та судом перевірялись ці обставини і встановлено, що позивачем строк позовної давності був пропущений за частиною заборгованості, у зв`язку з чим було відмовлено в задоволенні позову щодо заборгованості за період з 01.08.2015 по березнь 2018р.

Судом першої інстанції зазначено, що відповідач протягом тривалого часу, а саме, з серпня 2015 року не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти. При цьому, жодного платежу за надані позивачем послуги не було здійснено у періоді виникнення заборгованості. До суду із даним позовом позивач звернувся лише у березні 2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності щодо частини заборгованості. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення заборгованості за період з 01.04.2018р. по лютий 2021р. включно, що складає 374 092,63 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Концерном «МТМ» зазначено, що судом першої інстанції не було досліджено та не проаналізовано положення пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020р. № 540-ІХ, згідно з яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено пп. 12-14 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який неодноразово продовжувався та тривав до 30 червня 2023 року. Оскільки позов було пред`явлено під час дії карантину на території України, то слід застосовувати положення пунктів 12-14 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України. Вважає, що у такому випадку вся заборгованість заявлена позивачем без пропуску строку позовної давності.

Перевіривши вказані доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку

про наступне.

30.03.2020 Верховна Рада прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Зокрема, пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу Укра-

їни було визначено, що під час дії карантину строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, щодо позовної давності), продовжуються на строк дії карантину.

За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня

набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.

З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими.

При застосуванні приписів пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України колегія враховує також, що такий строк слід застосовувати відносно кожного щомісячного платежу.

Насамперед, колегія наголошує на тому, що заборгованість позивачем згідно з наданим розрахунком здійснена за період з 01 серпня 2015р. по 28 лютого 2021р. Але суд визначив до стягнення заборгованість лише за період з 01.04.2018р. по 28.02.2021р., вказуючи про пропуск строку позовної давності по заборгованості, що виникла у період з 01.08.2015р. по 30.03.2018р. Тож колегія бере до уваги дійсний розрахунок до перевірки за період саме з серпня 2015р. по 28 лютого 2021 року.

Також колегія враховує ті обставини, що оплата комунальних послуг має здійснюватись споживачами цих послуг до кінця місяця, наступного за тим, в якому цю послугу спожито.

Отже, строк позовної давності по заборгованості з оплати послуг Концерну «МТМ» мав спливати за кожним щомісячним нарахуванням оплати через три роки, що відраховуються з місяця настання платежу.

З цього умовиводу слідує, що позовна давність по заборгованості за 2015 рік спливла у 2018р., за 2016 рік - у 2019р., за січень 2017р. - у лютому 2020р., за лютий 2017р. - у березні 2020р., тобто за весь вказаний період позовна давність спливла до введення в дію пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, згідно з яким продовжено строк позовної давності на строк дії карантину.

Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо решти періоду заборгованості, починаючи з березня 2017р., припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову Концерном МТМ 25.03.2021р. та його продовжено в Україні до 30.06.2023р., тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому ця заборгованість підлягала стягненню з відповідачів.

Визначаючи її розмір, колегія встановила, що у період з березня 2017р. по 28.02.2021р. за нарахованими сумами оплат за надані послуги відповідач платежів взагалі не здійснював, а тому заборгованість визначається за розрахунком позивача (без оплат відповідача).

Згідно з табличним розрахунком заборгованості у графі «вихідне сальдо» станом на

на 01 березня 2017р. (тобто за лютий 2017р.) заборгованість складає 15 960,19 грн., по якій строк позовної давності сплив, але решта періоду з березня 2017р. (строк платежу настав в квітні 2017р.) та по 28.03.2021р. з урахуванням вказаних вимог ЗУ ««Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020р. № 540-ІХ, згідно з яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено пп. 12-14, є таким, по якому строк позовної давності не сплив.

Таким чином, в межі строку позовної давності з урахуванням приписів пункту 12 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України та доводів апеляційної скарги, вкладається період з березня 2017р. по 28 лютого 2021р. включно, а борг у цьому періоді становить: 66 324,83 - 15 960,19 = 50 364,64 грн., який слід стягнути з відповідача.

З урахуванням вище встановлених обставин, колегія визнає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, тому змінює рішення суду в частині розміру стягнутої заборгованості, стягнувши з відповідача замість визначеної судом першої інстанції суми у розмірі 37092,63 грн. визначену апеляційним судом суму заборгованості у розмірі 50364,64 грн.

Зважаючи на вказані обставини, колегія відповідно до приписів ч. 4 статті 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює оскаржуване рішення в частині розміру стягнутої заборгованості.

Змінюючи розмір стягнення, колегія вирішує питання щодо зміни розміру судового збору, який припадає до компенсації позивачу за рахунок відповідачів.

За подання позову з матеріальними вимогами на суму 66 324,83 грн. позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 грн., за подання апеляційної скарги - 3405,00 грн., а всього - 5 675 грн., задоволено позов на суму 50 364,64 грн., тому до компенсації позивачу належить: 5 675,00 х 50 364,64 : 66 324,83 = 4 309,38 грн. При цьому, за подання позовної заяви - 1723,75 грн., а подання апеляційної скарги - 2 585,63 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2023 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої заборгованості та судових витрат, виклавши його резолютивну частину у зв`язку з цим наступним чином.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 березня 2017р. по 28 лютого 2021 року в розмірі 50 364 (п`ятдесят тисяч триста шістдесят чотири) гривень 64 копійок та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 723 (одна тисяча сімсот двадцять три ) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 585 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 63 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 02 січня 2024 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: В.Ю. Бєлка

М.С. Гончар