Справа № 302/2187/23
Провадження № 2-з/302/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2024 р.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., розглянувши заяву керівника Хустської окружної прокуратури Закарпатської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Хустської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В :

29.12.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області найшла позовна заява керівника Хустської окружної прокуратури Закарпатської області, подана в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельних ділянок.

Одночасно із поданням позовної заяви до суду Хустською окружною прокуратурою в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в порядку ст.149 ЦПК України подано заяву про забезпечення позову та відповідно до якої позивач просить: 1) накласти арешт на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:021:0036 площею 0,0421 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), яка знаходиться за адресою: урочище «Біля хати», смт.Міжгір`я Хустського (колишнього Міжгірського)району Закарпатської області та яка належать на праві приватної власності громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 ; 2) накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0037 площею 0,0446 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), яка знаходиться за адресою: урочище «Біля хати`смт.Міжгір`я Хустського (колишнього Міжгірського)району Закарпатської області та яка належать на праві приватної власності громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 ; 3) заборонити ОСОБА_1 розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками вищевказаних земельних ділянок з кадастровим номером :01:021:0036 площею 0,0421 гата з кадастровим № :01:021:0037 площею 0,0446 га, які знаходяться за адресою: урочище «Біля хати», смт.Міжгір`яХустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1448 від 17.12.2020 року набула право власності на земельну ділянки з кадастровим номером :01:021:0036 площею 0,0421 га з цільовим призначеннямдля ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: урочище «Біля хати», смт. Міжгір`я, Хустського (Міжгірського) району Закарпатської області та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1449 від 17.12.2020 року набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0037площею 0,0446 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: урочище «Біля хати», смт. Міжгір`я, Хустського (Міжгірського) району Закарпатської області.

Право власності на зазначені земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.12.2020 року.

Проте протягом одного року після набуття права власності на земельні ділянки, ОСОБА_1 їх не відчужила, в порушення вимог ч.4 ст 81 ЗК України.

Позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість фактичному власнику земельних ділянок ОСОБА_1 розпорядитись ними на власний розсуд, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека їх відчуження, що унеможливить ефективний захист порушених прав та інтересів держави. Крім цього, власник може ініціювати питання щодо зміни конфігурації (об`єднання, поділу), вчинення інших дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про повернення земельних ділянок державі.

У зв`язку з чим вважає, що є достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказані земельні ділянки.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку наведеним у заяві про забезпечення позову підставам, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з п.10 ці заходи мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням наданих доказів на підтвердження своїх вимог, суд пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідачів заперечувати проти адресованих їм вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Натомість, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна - земельних ділянок, не свідчить про передчасний висновок суду про протиправність дій відповідача.

Крім того, невжиття відповідних заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду, що означатиме порушення в тому числі вимог п.1 ст.6 § 1 Конвенції. Значення обов`язковості виконання рішення суду висловлено в правовій позиції Європейського суду з прав людини в Рішенні у справі «Деркач та Палек проти України» (Заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З точки зору Закону забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, цивільний процесуальний Закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Основними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (п.п.3,4 ч.1 ст.151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Судом встановлено, що предметом позову є конфіскація земельних ділянок з кадастровим номером :01:021:0036 площею 0,0421 га та з кадастровим номером :01:021:0037 площею 0,0446 га, які знаходяться за адресою: урочище «Біля хати», смт.Міжгір`я Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, право власності на які зареєстровано за громадянкою російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно №№ 350129740, 350129622 від 12.10.2023 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2020 року, виданого приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В.

Будь-яких обтяжень у Державному реєстрі щодо вказаних земельних ділянок не зареєстровано.

При цьому встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на спірні земельні ділянки. У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення. Заява містять достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є співмірним із позовними вимогами. Так, у разі відчуження відповідачкою спірного об`єкту нерухомого майна, можливі порушення права позивача на ефективний захист. Інститут забезпечення позову покликаний саме на запобігання можливому відчуженню майна, на яке накладено арешт чи заборона вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими, і у разі вирішення між сторонами спору, можуть бути скасовані судом.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23.11.2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 02.11.2004 року в справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою,визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Отже, невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:021:0036, :01:021:0037 та заборона вчинення певних дій щодо вказаних земельних ділянок може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом заявлених позовних вимог, у тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги стосовно забезпечення позову є обґрунтованимита співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку, якщо воно буде ухвалене на користь держави, а тому суд вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб і такий є співмірним з заявленими у позові вимогами, ефективним та необхідним, з огляду на предмет та підстави позову.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву керівника Хустської окружної прокуратури Закарпатської області про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0036 площею 0,0421 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, та яка знаходиться в урочище «Біля хати», в смт.Міжгір`я, Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області,право власності на яку зареєстровано за громадянкою російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0037 площею 0,0446 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, та яка знаходиться в урочище «Біля хати», в смт.Міжгір`я Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області,право власності на яку зареєстровано за громадянкою російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0036 площею 0,0421 га, яка знаходиться в урочище «Біля хати» в смт.Міжгір`я Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, з іншими земельними ділянками.

Заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0037 площею 0,0446 га, яка знаходиться в урочище «Біля хати» в смт.Міжгір`я Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, з іншими земельними ділянками.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО