Справа № 727/1672/24
Провадження № 2/727/648/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді Бойко М.Є.,

за участю секретаря судових засідань Васківчук В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні, в м. Чернівці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , оскільки вона є її власником на підставі договору дарування квартири від 09.02.2024 року, а тому має право вимагати усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження цим майном.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив судове засідання 19.03.2024 року провести без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутність учасників судового розгляду та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - за правилами ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та з урахуванням вимог ч.4 ст.206 ЦПК України щодо визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України та передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до договору дарування квартири від 09.02.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області, реєстраційний номер 169, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою : АДРЕСА_2 передала безоплатно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 квартиру під номером АДРЕСА_1 .(а.с.6)

Відповідно до п. 12 вищезазначеного договору дарування дарувальник зобов`язується зняти з реєстрації місця проживання усіх фізичних осіб, які зареєстровані у квартирі, яка є предметом даного договору у строк до 10 лютого 2024 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 365248168 від 09.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . ( а.с.7)

Згідно з витягом №596720 ДНАП Чернівецької міської ради від 09.02.2024 року за адресою : АДРЕСА_4 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 08.12.2000 року по теперішній час. ( а.с.8)

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16).

За таких обставин, та відповідно до положень ст. 391 ЦПК України, ОСОБА_1 як власник житла, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідністю із постановою Верховного Суду України від 05.11.2014 року у справі №6-158цс14 право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Отже, з огляду на вищевикладені обставини, враховуючи повне визнання відповідачем позовних вимог, судом встановлено, що ОСОБА_2 , який зареєстрований попереднім власником у квартирі: АДРЕСА_4 , втратив право користування нею, оскільки таке право є похідним від наявності права власності попереднього власника ОСОБА_3 , що було нею втрачено в зв`язку із укладенням 09.02.2024 року договору дарування, згідно з яким ОСОБА_1 є новим власником цієї квартири, крім того відповідач не є членом сім`ї останньої договору найму цьому житлового приміщення з ним не укладено.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з текстом судового рішенняв електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http:// www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.Є.Бойко