Номер провадження: 22-ц/813/3168/24
Справа № 2-3140/10
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2023 року

у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про виправлення описки в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське міське відділення № 7860 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:

29 вересня 2023 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з вказаною вище заявою у якій просить виправити описки, допущені в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року та викласти:

- возьмий абзац мотивувальної частини рішення суду в наступній редакції: « ОСОБА_1 не було сплачено належні за договором платежі, тому у нього виник обов`язок перед кредитором по сплаті суми боргу за договором кредиту в розмірі 9461,18 дол США, що згідно курсу НБУ станом на 20 листопада 2009 складає 75594,83 грн у тому числі залишок заборгованості за кредитом 6601 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом 1823,97 доларів США; заборгованість за відсотками 814,62 доларів США; заборгованість за пенею та відсотками 60,86 доларів США; заборгованість за пенею по кредиту 160,73 доларів США».

- другу частину резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського міського відділення №7860 заборгованість у сумі 9461,18 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20 листопада 2009 складає 75594,83 грн, у тому числі залишок заборгованості за кредитом 6601 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом 1823,97 доларів США; заборгованість за відсотками 814,62 доларів США; заборгованість за пенею та відсотками 60,86 доларів США; заборгованість за пенею по кредиту 160,73 доларів США».

Заява про виправлення описки обгрунтована тим, що при ухваленні вказаного вище рішення у справі, суд першої інстанції у мотивувальній та резолютивній частинах рішення не зазначив про стягнення з відповідача заборгованості, вираженої в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту суми боргу та диференціації всіх складових частин заборгованості за кредитним договором, а також не зазначив залишок заборгованості за кредитним договором, який становить 6601 доларів США.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про виправлення описки в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося з апеляційною скаргою у якій посилаючись на обставини якими обґрунтовуються вимоги вказаної вище заяви, просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2023 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву АТ «Ощадбанк» про виправлення описки в рішенні суду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції допустився технічної описки, яка на думку скаржника підлягає виправленню, шляхом винесення ухвалення про виправлення описки.

Зазначена технічка описка, яка на думку скаржника допущена судом першої інстанції, не змінює суті судового рішення, а лише усуває неточності.

Звертаючись із вказаною вище заявою до місцевого суду, скаржник не заявляв додаткові вимоги про стягнення заборгованості, а лише порушував питання про вказівку в мотивувальній та резолютивній частині рішення суму боргу, яка була зазначена банком при подачі позовної заяви до суду першої інстанції, та яка була визнана судом обґрунтованою.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 лютого 2024 року, з огляду на положення ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження за матеріалами, що містяться у справі, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду, якою відмовлено у внесенні виправлень у рішення, право на апеляційне оскарження якої регламентовано п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із позовом, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 6601 дол. США; простроченої заборгованості за кредитом 1823,97 дол. США; заборгованості за відсотками 814,62 дол. США; заборгованість за пенею по відсоткам 60,86 дол. США; заборгованість за пенею по кредиту 160,73 дол. США, а всього 9461,18 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 20 листопада 2009 в розмірі 7,990000 за 1 до. США складає 75594,83 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року вказані вище вимогу банку задоволено у повному обсязі, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське міське відділення №7860 заборгованість за кредитним договором №1350 від 10 липня 2007 року у розмірі 75594,83 грн.

20 грудня 2010 року повноважний представник ВАТ «Ощадбанк» звернувся до суду із заявою про видачу копії рішення та виконавчих листів у справі.

Відомості щодо оскарження вказаного вище заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року у матеріалах справи відсутні.

Натомість, як убачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №52551247 за виконавчим листом №2-3140/10, виданого 31 січня 2011 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості по кредиту у розмірі 75594,83 грн.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2019 року, залишеною без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, відмовлено у задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про виправлення описки в заочному рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року. Із тексту вказаної вище ухвали суду першої інстанції від 23 грудня 2019 року убачається, що банк ініціювавши питання про виправлення описки у заочному рішенні суду, посилався зокрема на наявність описки в резолютивній частині цього судового рішення, обумовленої тим, що сума боргу, стягнута за рішенням суду, зазначена лише у гривневому еквіваленті, у той час як не вказано суму заборгованості у іноземній валюті, а саме доларах США.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про внесення виправлень у рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року, суд першої інстанції виходив із того, що у цьому рішенні суду відсутні будь-які помилки та описки. Висновок суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1350 від 10 липня 2007 року у розмірі 75594,83 грн та судових витрат є вирішенням заявлених позивачем позовних вимог, у той час як ухвалення іншого за змістом судового рішення буде порушувати принцип правової визначеності, що суперечитиме усталеній практиці ЄСПЛ.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Відповідно до положень частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Положення вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо (постанова Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі N 520/15285/17 (провадження N 61-18081св19)).

Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри; випадкова перестановка цифр; спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки або неуважністю. У той же час, не є арифметичною помилкою, а отже, і не може бути виправлена в порядку, передбаченому зазначеним процесуальним механізмом, застосування неправильних методик підрахунку або покладення в основу розрахунку невірних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень (постанова Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі N 818/2/14).

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення (постанови Верховного Судувід 18 лютого 2020 року у справі N 818/2/14, від 20 травня 2020 року у справі N 520/15285/17 (провадження N 61-18081св19)).

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі N 300/765/15-ц (провадження N 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

З матеріалів справи убачається, що після ухвалення судом заочного рішення від 16 листопада 2010 року, банк не порушував питання про перегляд цього судового рішення в апеляційному порядку, зокрема з підстав невідповідності змісту мотивувальної та резолютивної частини судового рішення змісту позовної заяви, як про те стверджує банк у заяві про виправлення описки, зокрема з підстав не зазначення судом про стягнення з відповідача заборгованості, вираженої в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту суми боргу та диференціації всіх складових частин заборгованості за кредитним договором, а також не зазначення залишку заборгованості за кредитним договором.

Крім того, банк погодився саме з таким змістом заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року, пред`явивши до виконання виконавчий лист, виданий на виконання цього рішення суду.

Звертаючись до суду зі сплином майже 13 років, від дня ухвалення заочного рішення, із заявою про виправлення описки, банк у такий спосіб фактично порушує питання про зміну зазначеного вище судового рішення, шляхом викладення у іншій редакції деяких його

абзаців мотивувальної та резолютивної частини, що суперечить меті та інституту виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що доповнення мотивувальної та резолютивної частини заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року є саме виправленням допущених судом описок чи арифметичних помилок, як про те зазначає скаржник.

Апеляційний суд зауважує , що не є можливим внесення виправлень до зазначеного вище судового рішення, у обраний скаржником спосіб, зокрема шляхом викладення його окремих абзаців мотивувальної та резолютивної частини у новій редакції, як про те просить скаржник, оскільки у такому разі матиме місце зміна змісту судового рішення, що є недопустимим та суперечить принципу правової визначеності.

Доводи заяви про виправлення описки, як і аргументи апеляційної скарги не містять обґрунтувань на предмет наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення, впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновками суду, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення вказаного питання.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується скаржник.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення вказаної вище заяви.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова