ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/21/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року місто Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кузнєцової О.А. (суддя - доповідач)

суддів: Радченка С.В.,

Склярської І.В.,

за участю секретаря: Добрової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2022 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, свої вимоги обґрунтували тим, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кузьменко В.Л. знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 668/3566/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за валютним кредитом, забезпеченим іпотекою квартири, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Зазначають, що 22 квітня 2020 року їх представник був ознайомлений зі звітом про оцінку вартості квартири АДРЕСА_1 та письмово повідомив державного виконавця, що власниця квартири ОСОБА_1 не надає згоди на примусове відчуження майна.

Вказують на те, що 03.08.2020 року їм стало відомо, що державним виконавцем подано до уповноваженого органу заявку на реалізацію вищевказаного майна. Посилаючись на норми п.1 ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заявники вважають, що дії державного виконавця щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , та передача її на примусову реалізацію є незаконними. У зв`язку з чим, звернулися до суду зі скаргою та просять визнати незаконними дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кузьменко В.Л. в частині її звернення із заявкою на реалізацію арештованого майна та заборонити їй реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кузьменко В.Л. в частині її звернення із заявкою на реалізацію арештованого майна та заборонено їй реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із судовим рішенням представник Акціонерного товариства «УкрСиббанк» Синявський О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким залишити без розгляду скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, відносно того, що квартира АДРЕСА_1 . була постійним місцем проживання ОСОБА_1 , оскільки, факт реєстрації за відповідною адресою не є підтвердженням того, що це було місце постійного проживання боржника.

Зазначає, що суд першої інстанції в порушення ст. 449 ЦПК України безпідставно прийняв до розгляду скаргу боржника ОСОБА_1 від 13.08.2020 року оскільки вона подана з пропуском строку. Тобто, суд першої інстанції не з`ясував коли боржник ОСОБА_1 фактично дізналася про порушення її прав, або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Амінова С.Р. просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та такою, що винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи до суду не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального та матеріального права в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що предмет іпотеки підпадає під дію Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з таким судженням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 24.10.2017 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за яким ОСОБА_1 отримано кредит у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 870,00 гривень.

Згідно договору іпотеки від 04.10.2007 року ОСОБА_1 передано в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру АДРЕСА_1 . Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання всіх грошових зобов`язань іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту 0 від 24.10.2007 року про отримання у кредит 18000 доларів США, що еквівалентно 90900,00 грн.

Згідно договору поруки №243107 від 27.05.2010 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , останній є поручителем за виконання ОСОБА_1 , що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №01 від 27.05.2010 року перед кредитором.

Постановою від 26.09.2016 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ відкрито виконавче провадження №52336826 з примусового виконання виконавчого листа №668/3566/14-ц, виданого 30.05.2016 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 276871,44 гривень.

Постановою від 11.09.2018 року ВП № 52336826 старшим державним виконавцем Суворовського РВДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Кузьменко В.О. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 276871,44 гривень.

Згідно постанови від 04.10.2018 року старшим державним виконавцем Суворовського РВДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Кузьменко В.О. проведено опис майна, що належить боржнику ОСОБА_1 , в присутності представника ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 та двох понятих, а саме описано двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 51,7 кв.м. Описане майно заборонено відчужувати. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Постановою від 04.10.2018 року ВП №52336826 старшим державним виконавцем Суворовського РВДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Кузьменко В.О. призначено ТОВ «СЕЙВ КОМПАНІ» експертом у виконавчому провадженні для проведення оцінку арештованого майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та надання звіту.

Згідно звіту про оцінку майна ТОВ «СЕЙВ КОМПАНІ» ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , станом на 13.02.2020 року становить 515700,00 гривень.

Заявою від 22.04.2020 року представник ОСОБА_1 начальнику Суворовського РВ ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Одеса) зазначив, що не надає згоди для передачі на реалізацію майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , керуючись Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заявкою старшим державним виконавцем Суворовського РВ ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Одеса) Кузьменко В.О. передано на реалізацію арештоване майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та ДП «Сетам» призначено проведення електронних торгів на 31.08.2020 року з початковою ціною 515700,00 гривень. Після чого призначено електронні торги на 15.10.2020 року з початковою ціною 412560,00 гривень та за результатами торгів ОСОБА_4 стала переможцем з ціною продажу 502000,00 гривень, що також підтверджується актом про реалізацію предмета іпотеки від 05.11.2020 року, складеного старшим державним виконавцем Суворовського РВ ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Одеса) Кузьменко В.О.

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 19.12.2007 року.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Звертаючись до суду зі скаргою, боржник просила визнати незаконними дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кузьменко В.Л. в частині її звернення із заявкою на реалізацію арештованого майна та заборонити їй реалізацію квартири, яка підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з тих підстав, що державний виконавець не встановив обставини невикористання нею спірної квартири як місця постійного проживання та не врахував відсутності у неї іншого нерухомого житлового майна.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), протягом дії цього Закону: «1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.»

Тобто, за змістом підпункту 1 пункту 1 Закону визначено сукупність умов неможливості примусового стягнення нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, а саме:

1) таке житло має використовуватися як місце постійного проживання боржника;

2) у власності боржника не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

3) загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції вірно установив, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у спірній квартирі, загальна площа якої не перевищує 140 м2, іншого нерухомого майна у її власності немає, у зв`язку з чим підлягають застосуванню норми підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому правомірно визнав дії державного виконавця щодо примусової реалізації квартири, неправомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт реєстрації за відповідною адресою не є підтвердженням того, що це було місце постійного проживання боржника, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки статтею 29 ЦК України та статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що особа може мати декілька місць проживання, однак проведенням реєстрації свого місця проживання у конкретному жилому приміщенні особа сама визначає його як постійне місце проживання, в даному випадку ОСОБА_1 зареєстрована у спірній квартирі, а тому вона є постійним місцем проживання останньої.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення ст. 449 ЦПК України безпідставно прийняв до розгляду скаргу ОСОБА_1 оскільки вона подана з пропуском строку, суд апеляційної інстанції відхиляє, тому що в даному випадку боржнику фактично стало відомо про порушення державним виконавцем її прав 03.08.2020 року, скарга подана останньою 13.08.2020 року, тобто в строк.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного апеляційна скарга Акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 27 березня 2024 року.

Головуючий Кузнєцова О.

Судді: Радченко С.В.

Склярська І.В.