КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5199/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

секретар - Черняк Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року,

встановив:

у грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року позов було задоволено.

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення, посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа було втрачено Новокодацьким ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) про що стягувачу стало відомо в червні 2021 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року заяву було задоволено, видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк для пред`явлення його до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» - Ліндаєва О.С. та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який брав участь у справі в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, заявник АТ «Укрсиббанк» посилався на те, що 13 квітня 2017 року на виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києві від 18 листопада 2016 року було виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 09 лютого 2020 року.

20 січня 2020 року стягувачем на адресу Новокодацького ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного МУ МЮ (м.Дніпро) було надіслано заяву про прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

17 вересня 2020 року стягувач звернувся до відділу виконавчої служби із клопотання про надання інформації про хід виконавчого провадження. Відповідна заява була повторно подана 31 травня 2021 року.

30 червня 2021 року Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції МЮ (м.Дніпро) було надано відповідь про те, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на виконанні не перебував і не перебуває.

Наявність доказів на підтвердження отримання відділом виконавчої служби заяви про відкриття виконавчого провадження та виконавчого листа свідчить про те, що оригінал виконавчого листа було втрачено, що є підставою для видачу його дублікату. Також заявник вказував, що виконавчий лист було пред`явлено до виконання в межах встановленого строку, однак втрачено відділом державної виконавчої служби, що є поважною причиною пропуску строку.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року заяву було задоволено, видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк для пред`явлення його до виконання.

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не була обізнана про розгляд справи, що є порушенням її прав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ч. 3 ст. 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Частиною 3 ст. 433 ЦПК України визначено, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд питання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відбувся за відсутності учасників справи. Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи судом.

Враховуючи викладене, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , яка не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що є підставою для скасування ухвали суду.

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на те, що надані заявником докази не можуть однозначно свідчить про втрату виконавчого листа, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18 листопада 2016 року набрало законної сили 09 лютого 2017 року.

Частиною першою статті 433 ЦПК Українивизначено, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання пов'язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивач добросовісно вчиняв дії, спрямовані на виконання рішення суду, зокрема пред`явив до виконання виконавчий лист про стягнення з відповідача на його користь заборгованості в межах встановленого строку.

Матеріали справи містять достатні докази на підтвердження пред`явлення виконавчого документу до виконання, а саме копію заяви стягувача про прийняття виконавчого документу до виконання від 20 січня 2020 року та поштового повідомлення про її вручення Новокодацькому ВДВС у м.Дніпрі (а.с.163, 164).

З відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції МЮ (м.Дніпро) від 30 червня 2021 року вбачається, що перевіркою даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчий лист №752/19756/15-ц в територіальних відділах державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції МЮ (м.Дніпро) не перебував та не перебуває, що свідчить про його втрату.

Вказана обставина не залежала від волі позивача, а тому підстави вважати, що строк для пред`явлення до виконання рішення суду було пропущено з його вини або внаслідок його бездіяльності відсутні.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року).

У ч. 4 статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року скасувати та постановити по справі нову ухвалу, якою заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 752/19756/15-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 13.04.2017 на підставі рішення суду від 16 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 (народилась: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 72 863, 06 дол. США, проценти в сумі 83 998, 84 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 27 435, 21 грн.

Поновити Акціонерному товариству «УкрСиббанк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 752/19756/15-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 13.04.2017 на підставі рішення суду від 16 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 (народилась: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ «УкрСиббанк» () заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 72 863, 06 дол. США, проценти в сумі 83 998, 84 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 27 435, 21 грн.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2024 року.

Головуючий

Судді