Справа №173/1408/23
Провадження №2/173/69/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Бурхана С.М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Баранник Ю.П.

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Тітовський С.І., про визнання права забудовника на самочинно збудований будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом про визнання права забудовника на самочинно збудований будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до відповідача Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 . На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті вона звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Правовстановлюючих документів на будинок позивач дійсно не має. Будівництво житлового будинку закінчили в 1995 році. 25.04.2023 року був виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами. За життя чоловік не оформив право власності на будинок. У зв?язку з чим позивач просила суд визнати за нею право забудовника в порядку спадкування за законом на самочинно збудований будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами літера А-1 площею 78,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

19.05.2023 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за загального позовного провадження.

22.03.2024 року проведено підготовче судове засідання та справу пригачено до судового розгляду.

В судове засідання представник відповідача - Верхівцевська міська рада не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Третя особа, КП Верхньодніпровське БТІ подали заяву про відсутність заперечень проти позову.

Третя особа, приватний нотаріус Тітовський С.І., письмових пояснень щодо позову не надав, водночас проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно та із спадкових правовідносин. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання за ним права забудовника в порядку спадкування, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . На момент його смерті ОСОБА_2 та позивач перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Після смерті чоловіка позивач звернувся до приватного нотаріуса Тітовського С.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус 01.04.2023 року своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це спадкове майно.

Судом встановлено, що в 1992 році відповідно до будівельного паспорту ОСОБА_2 розпочав будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом будівництво завершено в 1995 році.

11.12.2015 року Верхівцевська міська рада надала ОСОБА_2 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Таким чином будівництво житлового будинку ОСОБА_2 було проведено не самочинно, оскільки під будівництво даного будинку була виділена земельна ділянка та надавався дозвіл на його будівництво.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що будівництво житлового будинку здійснювалось чоловіком позивача на підставі отриманого дозволу та на виділеній для даної мети земельній ділянці, тобто не є самочинним.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п 8. Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 та спадкоємицею першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

Побудований чоловіком позивача житловий будинок не введений в експлуатацію. Відповідно на час розгляду справи відсутній правовстановлюючий документ на зазначене нерухоме майно, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно. Тому до позивача в порядку спадкування переходять права та обов`язки забудовника будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами літера А-1 площею 78,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з правом здачі його в експлуатацію та отриманням правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на будинок, а тому позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору суд вважає за можливе покласти на позивача, оскільки відсутня вина відповідача у порушенні їхніх прав.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради про визнання права забудовника на самочинно збудований будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) права та обов?язки забудовника будинка садибного типу з господарськими будівлями та спорудами літера А-1 площею 78,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 25.03.2024 року

Суддя С.М. Бурхан