Справа № 464/356/24
пр.№ 2/464/612/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21.03.2024 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Ліщук Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів. Обґрунтовує позов тим, що 28.06.2023 між позивачем та відповідачем, який є фізичною особою-підприємцем виникли певні взаємовідносини щодо виконання замовлення на виготовлення товару. 29.06.2023 позивач повністю сплатив вартість замовлення шляхом перерахування 100% вартості товару на рахунок відповідача, про що свідчить квитанція № 168506819 від 29.06.2023 на загальну суму 15 670 грн. У квитанції чітко вбачається призначення платежу - «Оплата за жалюзі». Після отримання коштів за товар відповідач не передав позивачу товар та перестав виходити на зв`язок. З метою спонукання до виготовлення замовлення позивач неодноразово звертався з телефонними дзвінками та приватними повідомленнями у «Viber», але відповідь так і не отримав, про що свідчать знімки з екрану листування. Як вбачається зі скріншотів листування, відповідач зобов`язався передати майно (товар), а саме жалюзі вертикальні у власність позивачеві, а позивач зобов`язувався прийняти зазначене майно (товар) і сплатити за нього грошову суму у розмірі повної передоплати 15 670 грн. 16.09.2023 позивач відправляв на адресу відповідача досудову вимогу про повернення сплачених коштів у сумі 15 670 грн, у зв`язку із неспроможністю відповідача виконати замовлення. Дана заява одержана відповідачем, однак така проігнорована з боку відповідача. На час подання позовної заяви товар позивачу не переданий, кошти не повернуті. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 18.01.2024 відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без їх участі не подав.

Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд за згодою позивача здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 28.06.2023 позивач замовив у відповідача, який є фізичною особою-підприємцем, виготовлення товару - жалюзі.

29.06.2023 позивачем повністю сплачено вартість замовлення шляхом перерахування 100% вартості товару на рахунок відповідача, про що свідчить квитанція № 168506819 від 29.06.2023 на загальну суму 15 670 грн. У квитанції чітко вбачається призначення платежу - «Оплата за жалюзі».

Після отримання коштів за товар відповідачем не передано позивачу товар та перестав виходити на зв`язок. З метою спонукання до виготовлення замовлення позивач неодноразово звертався з телефонними дзвінками та приватними повідомленнями у «Viber», але відповідь так і не отримав, про що свідчать знімки з екрану листування.

Як вбачається зі скріншотів листування, відповідач зобов`язався передати майно (товар), а саме жалюзі вертикальні у власність позивачеві, а позивач зобов`язувався прийняти зазначене майно (товар) і сплатити за нього грошову суму у розмірі повної передоплати 15 670 грн.

16.09.2023 позивачем відправлено на адресу відповідача досудову вимогу про повернення сплачених коштів у сумі 15 670 грн, у зв`язку із неспроможністю відповідача виконати замовлення. Дана заява одержана відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак така проігнорована з боку відповідача.

З`ясовано, що на час подання позовної заяви товар позивачу не переданий, кошти не повернуті.

Положеннями статей 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 статті 11, ч.1,2 статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211,20 грн.

На підставі ст. ст. 355-357, 372, 1212, 1213, 1215 Цивільного кодексу України, керуючись ст.4, 5, 13, 141, 211,247, 263, 264, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 15670 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя О.Ю.Горбань