18.04.2024 227/1690/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Добропілля

Добропільськийміськрайонний суд Донецькоїобласті у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря судового засідання Сисенко Ю.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Добропілля, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_2 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

Позивачзвернувсядо суду з вимогами до ОСОБА_2 і просить:

визнати недійсним з моменту його укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200739180, відповідно до якогобулозабезпеченотранспортнийзасіб «RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ),

стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач звернулась до позивача для укладення полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Поліс) відносно транспортного засобу «RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 )(далі забезпечений транспортний засіб). Під час укладення Полісу відповідач надала позивачу інформацію, що вказаний транспортний засіб має дійсний протокол обов`язкового технічного контролю (далі ОТК) з датою наступного проходження ОТК 27.07.2021 року. Оскільки позивач не має доступу до бази даних МВС України щодо проходження транспортними засобами ОТК, тому страховик при укладенні Полісу керувався виключно інформацією наданою клієнтом. 27.07.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений Поліс № ЕР-200739180, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб. Строк дії Полісу з 00:00 годин 28.07.2020 року по 27.07.2021 року включно. В розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що ТЗ підлягає ОТК 27.07.2021 року, оскільки за своїми технічними характеристиками забезпечений ТЗ відноситься до вантажних автомобілів.

22.02.2021 року за участю забезпеченого ТЗ сталася ДТП. З метою розслідування вказаного страхового випадку позивач звернувся до сервісного центру МВС України з запитом щодо проходження ОТК забезпеченим ТЗ, оскільки відповідно до ст.37 ЗУ «Про дорожній рух» експлуатація транспортних засобів, які підлягають ОТК, але не пройшли його, забороняється. У відповідь на свій запит позивач отримав інформацію про те, що забезпечений транспортний засіб станом на 22.02.2021 року (на момент ДТП) ОТК не пройшов. Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач при укладенні Полісу ввів його в оману, оскільки повідомив неправдиву інформацію про проходження забезпеченим транспортним засобом ОТК з датою наступного проходження ОТК 27.07.2021 року, тобто наддав неправдиві відомості про істотні умови предмету договору страхування. У зв`язку з вказаними діями відповідача, позивачем був укладений з відповідачем Поліс на строк, що перевищує строк чергового проходження ОТК забезпеченим ТЗ, що суперечить абзацам 6 та 7 п.17.1 ст.17 ЗУ «Про обов`язковестрахуванняцивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі ЗУ № 1961-IV). Позивач, посилаючись на вимоги ст.ст.203,215, 229, 230 ЦК України вважає, що за таких обставин вказаний Поліс є недійсним внаслідок обману відповідачем позивача щодо фактів, які впливали на укладення правочину і тому просить визнати Поліс, який укладено між сторонами, недійсним з моменту його укладення, тобто з 27.07.2020 року.

Аргументи інших учасників справи.

Відповідно до письмових пояснень відповідача (а.с.161-165) вбачається, що вимоги позивача він не визнає, вважає, що законодавство України не містить норм відповідно до яких поліс страхування може бути визнано судом недійсних за умови відсутності дійсного протоколу ОТК на дату його укладення. Крім того вважає, що обов`язок перевірки, під час укладення договору обов`язкового страхування, інформації про проходження ОТК і строку його дії лежить саме на страховику. Зазначає, що вказаний договір ним був укладений за допомогою страхового агента, що підтверджується наявною перепискою у месенджері. Вказує відповідач на те, що позивачем не доведено, що при укладенні договору він діяв умисно та повідомив недостовірну інформацію стосовно предмету страхування, оскільки інформація про ТЗ була відкритою, доступною та наявною у відповідних підтверджуючих документах на ТЗ, які були надані для укладення оспорюваного договору.

Третя особа ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Маляренко С.В., заперечував проти позову (а.с.84-93), вважаючи позовні вимоги необгрунтованими, безпідставними і належним чином не доведеними, спрямованими лише на уникнення позивачем майнової відповідальності (виплати страхового відшкодування) ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» в рамках цивільної справи № 361/6649/22, і тому просив відмовити у їх задоволенні. Зазначав, що позивач вказує на те, що відповідач, при укладенні Полісу, надав неправдиву інформацію щодо наявності дійсного у нього протоколу ОТК, з датою наступного ОТК 27.07.2021 року, а тому в такий спосіб відповідач ввів в оману позивача, що є підставою для визнання Полісу недійсним з моменту його укладення. Також, згідно позиції позивача, якщо б він володів інформацією про відсутність ОТК, то не уклав би вказаний договір (Поліс) з відповідачем. Але третя особа з такою позицією позивача не погоджується, оскільки позивач отримавши копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 «RENAULTTRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 і враховуючи характеристики автомобіля достовірно знав, що він відноситься по типу до вантажного фургону, але при цьому не уточнював і не запитував у відповідача інформацію про наявність у неї протоколу ОТК і не вимагав надати його для огляду чи зняття копії з метою визначення правильного строку дії Полісу. В той же час третя особа зазначає, що відповідно до Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27.10.2011 року № 673 зі змінами та доповненнями, та Інструкції про порядок заповнення бланку поліса обов`язкового страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, яка затверджена протоколом МТСБУ № 384/2016 від 14.07.2016 року, саме на страховику лежить обов`язок, при заповненні Полісу достовірно встановити інформацію щодо необхідності проходження відповідним ТЗ ОТК та вказати у Полісі дату наступного ОТК, а також відповідно до вказаних відомостей визначити строк дії внутрішнього договору страхування. Позивач при укладенні Полісу, достовірно знаючи про те, що забезпечений ТЗ має проходити ОТК не пересвідчився в наявності протоколу ОТК та не вимагав його для огляду у відповідача і тому третя особа вважає, що посилання позивача на те, що відповідач приховав від нього відомості щодо проходження ОТК ТЗ є необгрунтованими, оскільки позивач, володіючи інформацією про тип забезпеченого ТЗ, повинен був сам перевірити строк і дату наступного ОТК шляхом витребування у страхувальника для огляду такі документи.

Позивачем на пояснення третьої особи ОСОБА_4 були подані заперечення (а.с.137-140) відповідно до яких позивач вважає, що вказані пояснення надані з метою введення суду в оману. Позивач зазначав, що встановлена у Полісі інформація про наявність у відповідача протоколу ОТК та інформація отримана позивачем від МВС свідчить про те, що станом на 22.02.2021 року відповідачу достеменно було відомо про відсутність у нього протоколу ОТК, що свідчить про те, що його дії були спрямовані на незаконне отримання Полісу, а його поведінка суперечила принципу добросовісності та чесної ділової практики. Крім того на момент ДТП ОСОБА_4 в порушення вимог ст.37 ЗУ «Про дорожній рух» протиправно експлуатував ТЗ, а саме без проходження ОТК. Відтак, транспортний засіб «RENAULTTRAFIC 1.9DCI» д.н. НОМЕР_4 не можна вважати забезпеченим транспортним засобом, а водія зазначеного автомобіля не можна відносити до кола осіб, відповідальність яких застрахована в розумінні ЗУ № 1961-IV. Вказане свідчить, що ОСОБА_4 керував ТЗ, експлуатація якого була прямо заборонена законом, чим свідомо наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, керуючи великогабаритним джерелом підвищеної небезпеки, яке не було допущене до дорожнього руху відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того позивач зазначає, що представник третьої особи безпідставно посилається на Протокол МТСБУ від 14.07.2016 року № 384/2016, яким затверджено Інструкцію про порядок заповнення бланку поліса обов`язкового страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, оскільки вказаний Протокол стосується виключно порядку укладання паперового варіанту полісу, котрий не може бути застосований при дослідженні даного спору, оскільки предметом даного спору виступає визнання недійсним не паперового варіанту, а саме електронного. Особливості укладання внутрішніх електронних договорів страхування визначенні Положенням про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 673 від 27.10.2011 року і зареєстрованим в МЮУ 20.12.2011 року за № 1483/2021 (далі Положення № 673). Відповідно до вказаного Положення № 673, поліс в електронному вигляді заповнюється виключно з інформації, наданої/заповненої страхувальником, а відтак, саме страхувальник повідомляє страховика про необхідність проходження відповідним ТЗ ОТК та про строки дії чинного протоколу про ОТК, і лише на підставі цієї інформації, поданої страхувальником формується поліс з відповідною інформацією, зазначеною у внутрішньому договорі страхування (полісі). Отже, відповідач, обравши на власний розсуд страхову компанію, спосіб укладання внутрішнього договору страхування, а саме: самостійне укладання електронного договору страхування, тим самим визначив об`єм власних обов`язків необхідних до виконання відповідачем. Тобто доведення правдивої інформації щодо проходження ТЗ процедури ОТК лежало на відповідачеві.

Рух справи.

Ухвалою суду від 20.07.2023року відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін (головуючий суддя Левченко А.М.).

Ухвалою суду від 17.08.2023 року залучено у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 та ТОВ «ОТП Лізинг», ПАТ «Страхова компанія «Універсальна».

15.09.2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу передано на розгляд судді Здоровиці О.В.

Ухвалою суду від 09.10.2023 року суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові та письмових поясненнях і просив задовольнити його. Звертав увагу на те, що відповідач здійснювала оформлення Полісу через ОСОБА_5 , який не є працівником страхової компанії. Також вказував, що оформлення Полісу, який є предметом спору, здійснювалось в електронному вигляді і тому не вірити твердженням особи, яка оформлювала цей Поліс щодо проходження ОТК у страхової компанії підстав не було, оскільки в електронному вигляді особою було зазначено, що у неї є протокол ОТК на вказаний автомобіль і наступний огляд повинен був відбутися саме 27.07.2021 року і саме ця дата була зазначена страховиком у Полісі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначав, що з його боку не було умисних дій направлених на введення страховика в оману, а вказана подія трапилась внаслідок неналежного виконання страховим агентом своїх обов`язків при укладенні спірного договору. Зазначила, що вказаний Поліс вона укладала через страхового агента, з яким працює з 2019 року, а саме ОСОБА_5 . Для укладення договору страхування цивільної відповідальності щодо транспортного засобу «RENAULTTRAFIC 1.9DCI» д.н. НОМЕР_4 вона звернулась до вказаного страхового агента, передала йому документи, які він зазначив (оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ та дублювала в телеграмканалі фото цього документа) та через пару днів прийшла та забрала Поліс та документи. Зазначала, що страховий агент взагалі не казав про необхідність надання протоколу ОТК.

Представник третьої особи адвокат Маляренко С.В. заперечував проти позову з підстав викладених в письмових поясненнях і просив в задоволенні позову відмовити.

Треті особи ТОВ «ОТП Лізинг», ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», будучи повідомленими належних чином про дату та час судового засідання до суду не з`явились та про причини не явки суду не повідомили.

За вказаних обставин, керуючись ст.223 ЦПК України, суд вважав можливим розглядати справу без участі не з`явившихся третіх осіб.

Судом встановлені такі факти та обставини.

27.07.2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» та ОСОБА_2 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №ЕР-200739180, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб«RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 (vice-codeVF1FLBCB65Y101708). Термін дії Полісу встановлений з 00 годин 00 хвилин 28.07.2020 року по 27.07.2021 року включно(а.с.5).

Відповідно до вишевказаного Полісу зазначено, що тип ТЗ відноситься до категорії С1 та ТЗ підлягає обо`язковому технічному контролю 27.07.2021 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с.6) вбачається, що транспортний засіб «RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 та є вантажним фургоном, маса без навантаження 1725 кг, повна маса 2950 кг.

Позивач зазначав, що 22.02.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 , після чого, з метою розслідування страхового випадку, позивач звернувся до сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з запитом про проходження обов`язкового технічного контролю (далі - ОТК) означеним транспортним засобом.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України № 1413ад від 09.09.2021 року у відповідь на запит адвоката Стецюра О. щодо наявності протоколів ОТК ТЗ вбачається, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль «RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 (vіn-код НОМЕР_2 ) на зазначені у запиті дати ОТК не проходив(а.с.7).

Відповідно до запиту адвоката Стецюра О.В. від 06.08.2021 року, який був адресований Головному сервісному центру МВС України (а.с.25 т.2) вбачається, що в ньому запитувалась інформація щодо наявності у ТЗ «RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 (vіn-код НОМЕР_2 ) станом на 22.02.2021 року дійсного протоколу ОТК.

З пояснень відповідачки в судовому засіданні достовірно встановлено, що автомобіль «RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 ні станом на день укладення Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (станом на 27.07.2020 року), ні станом на момент ДТП (станом на 22.02.2021 року) дійсного протоколу ОТК не мав, оскільки такий огляд ТЗ не проходив.

З пояснень відповідачки також було встановлено, що для отримання Полісу на ТЗ «RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 вона звернулась до ОСОБА_5 , який раніше надавав їй послуги щодо страхування її транспортних засобів. Вказана особа з пояснень позивачки знаходилась в кіоску, що знаходиться неподалік від місця її проживання, на якому знаходилась вивіска «Автострахування». Вказану особу позивачка вважала страховим агентом, якому вона передала оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а потім у вказаний ним день забрала зазначений документ і готовий Поліс. З пояснень ОСОБА_2 також встановлено, що страховий агент ( ОСОБА_6 ) не пропонував їй надати протокол ОТК на зазначений ТЗ.

З пояснень представника позивача встановлено, що ОСОБА_6 не є працівником ТДВ «Страхова група «Оберіг». Поліс, який є предметом даного спору, оформлювався в електронному вигляді. Вказані пояснення позивача відповідачем в судовому засіданні спростовано не було.

Норми законодавства,що застосовуються при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст..215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 1 та 3 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з вимогами частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Статтею 989 ЦК України визначені обов`язки страхувальника, серед яких, передбачено, що страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Така ж вимога передбачена і пунктом 3 частини 1 статті 21 Закону України "Про страхування", відповідно до якої страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.

Згідно ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст.14 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») .

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України "Про дорожній рух", укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».

До участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль (ст. 29 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але які не пройшли його.

Відповідно до ст.35 ЗУ «Про дорожній рух», періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років становить кожні два роки.

Відповідно до п. 17.3. ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.

Особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначені Положенням про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 673 від 27.10.2011 року (далі Положення).

Відповідно до глави ІІ Положення, при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України Про дорожній рух, страховик зобов`язаний:

укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними, на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України Про дорожній рух (п.2.2.1 Положення),

при укладанні електронного договору дотримуватися вимог законодавства, що регулює організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції (п.2.3.1 Положення).

З наведеного вбачається, що вказаним Положенням передбачено право укладення електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Главою ІІІ Положення передбачено, що для укладання електронних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів власник транспортного засобу через ІТС(інформаційно-телекомунікаційна система) виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ (п.3.1). Страховик на підставі отриманої через ІТС заяви на страхування формує пропозицію укласти електронний договір страхування у формі проекту страхового поліса, що реєструється в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пропозиція укласти внутрішній електронний договір страхування направляється страховиком власнику транспортного засобу через ІТС і є чинною до закінчення доби, в якій її було сформовано (п.3.2). Перелік відомостей, які повинні міститися у пропозиції укласти електронний договір страхування, затверджується МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ(п.3.3).

Протоколом Президії МТСБУ від 25.05.17 № 401/2017 затверджено Перелік відомостей, необхідних для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До відомостей, які необхідні для укладання електронного договору віднесені і відомості про те чи підлягає обов`язковому технічному контролю ТЗ та дата наступного ОТК (для ТЗ, що підлягає обов`язковому технічному контролю).

Тобто, з наведеного вбачається, що укладаючи електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів власник ТЗ самостійно заповнює заяву на страхування, в яку вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, в тому числі і відомості щодо дати наступного ОТК, на підставі яких страховик формує пропозицію укласти електронний договір страхування у формі проекту страхового поліса.

Вказане дає підстави вважати, що відповідальність щодо достовірності наданих відомостей для укладення електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лежить саме на страхувальнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. При чому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Усі ці обставини - наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Згідно з вимогами статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в статті 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням встановлених у справі обставин суд вважає, що позивачем доведено факт введення страховика в оману з боку страхувальника, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що договір страхування було укладено в електронній формі, відповідно до якої саме відповідачем заповнювалась заява про страхування з зазначенням в ній відомостей щодо проходження ТЗ ОТК, які не відповідали дійсності.

При цьому суд зазначає, що з пояснень відповідача в судовому засіданні встановлено, що останньому достовірно було відомо, що на момент укладення договору транспортний засіб «RENAULTTRAFIC 1.9DCI» д.н. НОМЕР_4 технічний огляд не проходив.

Отже, відповідач свідомо, при укладенні договору в електронній формі, повідомив неправдиві відомості щодо наявності діючого ОТК та про дату проходження наступного ОТК 27.07.2021 року, тобто приховав правдиву інформацію, що мала значення для укладення договору страхування, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що спірний договір не відповідає вимогам ст.ст.17,12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

До доводів відповідача про те, що зазначений договір ним укладався через страхового агента ОСОБА_6 , суд відноситься критично, оскільки ці пояснення не були підтверджені жодними належними та допустимими доказами і позивачем заперечувався факт наявності в їх страховій компанії зазначеного страхового агента.

Надана відповідачем копія інформації з телефону(а.с.166-170) не береться судом до уваги, оскільки з вказаних копій не можливо достовірно з`ясувати з якого телефону велась зазначена в ній переписка, чи належить він саме відповідачці, про які транспортні засоби йшла річ в цій переписці та чи стосувалась вказана переписка страхування саме транспортного засобу «RENAULTTRAFIC 1.9DCI» д.н. НОМЕР_4 . При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач в судовому засіданні зазначала, що має у власності не один транспортний засіб.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684,00 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_2 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» задовольнити.

Визнати недійсним з моменту його укладення, тобто з 27.07.2020 року, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200739180, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «RENAULT TRAFIC 1.9DCI» д.н.з НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн (дві тисячи шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Копію рішення направити сторонам.

Позивач: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», , юридична адреса - 03040, місто Київ, вулиця Васильківська,14.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Треті особи:

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», , юридична адреса: 01033, м.Київ, вул..Жилянська,43.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», , юридична адреса: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки,9.

Повний текст рішення буде складено 18 квітня 2024 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

08.04.24