Справа №278/5901/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2024 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вище вказана позовна заява, ознайомившись зі змістом якої, а також документами, доданими до неї, суд дійшов висновку про залишення останньої без руху, про що 12.12.2023 року було постановлено ухвалу.

18.12.2023 року через систему "Електроний суд" надійшла заява адвоката Шматко Н. про усунення недоліків, разом із якою було надано копія медичного висновку №52 про дитину інваліда до 18 років стосовно ОСОБА_3 .

Однак, вимоги зазначеної вище ухвали були виконані не в повному обсязі, відтак судом 22.12.2023 було постановлено ухвалу про надання додаткового строку для усунення недоліків до 28.12.2023 року.

27.12.2023 року через систему "Електроний суд" надійшла заява адвоката Шматко Н. про продовження строку для усунення недоліків у зв`язку з тим, що позивач не має реєстраційних документів на автотранспорний засіб, так як спірний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача по справі, відповідно реєстраіцйний документ теж пребуває у відповідача. На даний час представник ОСОБА_1 звернувся із адвокатським запитом до органів МРЕВ з метою надання інформації щодо реєстрації права власності на спірне авто.

Згідно із ст. 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Положеннями ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 127 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, за змістом ч. 2 ст. 127 ЦПК України продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком суду.

Доводи представника позивача про необхідність продовження процесуального строку є необґрунтованими, а клопотання безпідставним, оскільки належних доказів наявності обставин, які перешкоджають виконанню вимог процесуального закону ним не надано.

Представником позивача не надано жодних доказів того, що після отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, нею вчинялися відповідні належні дії з метою усунення недоліків визначених в ухвалі суду, та які б свідчили, що позивач виконає в подальшому вимоги ухвали суду, а подане до суду клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви не містить конкретизованих строків, у які позивач зможе вчинити дії спрямовані на надання відповідних документів.

Відтак, враховуючи також те, що позивачу було двічі надано строк для усунення недоліків, у суду відсутні підстави для продовження строку усунення недоліків позовної заяви.

За таких обставин позовну заяву слід повернути позивачу, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити позивачу в задоволенні заяви про продовження процесуальних строків.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, вважати неподаними та повернути позивачу.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. М. Дубовік