Справа №489/435/24
Провадження №2-о/489/54/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Войтенко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини

встановив.

Заявниця, через свою представницю - адвокатку Давидову О.Ю., звернулася до суду з заявою, якою просила суд: встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 , на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Мотивуючи вимоги тим, що вона є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Оскільки її батька постійно хворіли і вимагали сторонньої допомоги по господарству і обслуговування. У 2010 році вона разом з сином переїхала проживати до батьків. Бабуся дивилася за онуком, поки вона була зайнята іншими справами. Після смерті батька, матері стало гірше та вимагала стороннього догляду, тому мова про окреме проживання взагалі не підіймалася. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 . 07 грудня 2023 року вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , проте, їй було відмовлено, оскільки вона фактично не прийняла спадщину та пропустила встановлений шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після поховання матері, вона з сином продовжувала проживати у вищевказаній квартирі. Спочатку Сovid-19 (необхідність сидіти дома), потім вторгнення на Україну збройних сил РФ, завадили їй звернутися до нотаріальної контори.

Ухвалою суду від 25.01.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку окремого позовного провадження та витребувано докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представниці заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника. Просить задовольнити заяву.

Від представника заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи за її відсутності. Просить рішення по справі прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

З свідоцтва про право власності на житло від 20.01.2003, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по частки за кожним.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованої 31.01.2024, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилася.

Заявниця зазначає, що ще до смерті батька ОСОБА_3 , вона разом з сином ОСОБА_4 переїхала проживати до батьків за адресою: АДРЕСА_1 , де доглядала за ними.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним сином ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Заявниця вказує, що після смерті батька, ОСОБА_3 , її матір стала ще слабкішою та вимагала більшого догляду, тому мова про окреме проживання взагалі не підіймалася.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . Після її смерті відкрилася спадщина.

07 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грудницької І.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07 грудня 2023 року за вих. № 209/01-16 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грудницькою І.М. надано роз`яснення, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, оскільки вона не зареєстрована та не проживала разом зі спадкодавицею на день її смерті, а також не з`явилася до нотаріальної контори у встановлений для прийняття спадщини строк з відповідною заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи, а тому вважається що спадщину не прийняли.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованої 31.01.2024, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.

З паспорта заявниці серії НОМЕР_5 , вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до листа ОСББ «Космонавтів, 148-Г» від 17.01.2024 за вих. № 8, на день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (мати ОСОБА_7 ). На день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована тільки ОСОБА_2 . Починаючи з 2010 року в квартирі АДРЕСА_1 проживали та проживають по теперішній час донька ОСОБА_1 та її син ОСОБА_8 . Почали проживати в даній квартирі, тому що батьки хворіли і потрібно був постійний догляд.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини,яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі N 461/4689/15-ц (провадження N 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі N 520/8495/17 (провадження N 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі N 712/1294/17 (провадження N 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі N 186/421/17 (провадження N 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі N 346/5702/18 (провадження N 61-17111св20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене та оцінюючи надані заявницею докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає доведеними обставини на які посилається заявник як на підставу своїх вимог про встановлення факту її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , починаючи з 2010 року по час смерті останньої, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення в судовому порядку даного факту необхідно заявниці для вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, а тому заяву слід задовольнити.

У відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати понесені заявником на сплату судового збору в сумі 605,60 грн. не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 , на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст судового рішення складено «27» березня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева