Провадження № 2/947/947/24
07.03.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді- Луняченка В.О.
при секретарі Макаренко Г.В.,
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.
Ухвалою судді від 29.11.2023 відкрито провадження у спраі за правилами спрощеного позовного провадження про що повідомлено учасників справи.
Зазначену ухвалу разом з позовом та додатками до нього надіслано відповідачу за місцем реєстрації його місця мешкання, відомості про що містяться в матеріалах справи.
Представник позивача надав до судового засідання заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, в якій не заперечує проти заочний розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи, відзив на позов не надходив.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, та беручи до уваги згоду позивача на заочний розгляд справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.ст.22,993,1166,1187,1191 ЦК України, Законом України Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів .
Так суд встановив наступне.
На 23 км + 30 метрів автошляху Забари - Успенівка - Кулевча - Дивізія Саратського району Одеської області 30.10.2013 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВМВ - 318 І» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . У наслідок вказаної ДТП, згідно висновку судово-медичної експертизи № 309 від 20.12.2013, пасажиру автомобіля марки «ВМВ - 318 І» державний, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Згідно Відомості № 9294415 про ДТП, в супереч п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована не була.
Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій стороні.
У відповідності до ч. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати. Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю та майну третіх осіб.
Відповідно до п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У зв`язку із зазначеним, ОСОБА_2 з посиланням на ст. 41 Закону звернулася із заявою до МТСБУ про здійснення регламентної виплати, пов`язаної із відшкодуванням шкоди, спричиненої у наслідок ДТП. Зокрема, щодо відшкодування на підставі ст. 24 Закону шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої, ст. 25 Закону шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілої та ст. 26 Закону, шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілої.
У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі ОСОБА_2 в розмірі 46 772,52 грн.
Між тим, потерпіла ОСОБА_2 , діючи через представника ОСОБА_4 (довіреність від 26.11.2019 року), звернулася із позовом до Малиновського районного суду м. Одеси про відшкодування (доплату) на її користь, як особи потерпілої за наслідками ДТП матеріальної шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності та встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, а в подальшому III групи інвалідності з урахуванням висновку експертизи № 22 від 23.09.2019 та вже здійсненого розміру страхового відшкодування, у сумі 27 528,00 грн.
У відповідності до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно п. п. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, ідо розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно довіреності від 26.11.2019, позивачка уповноважила, зокрема ОСОБА_4 , представляти їх інтереси по факту ДТП, яка мала місце 30.10.2013, у тому числі і отримувати страхову виплату.
З огляду на викладене, МТСБУ виконало покладений на нього рішенням суду та Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Шкода, нанесена джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 280/1222/17.
Статтею 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Тобто до МТСБУ перейшло право вимоги за понесені витрати по сплаті страхового відшкодування.
Відповідно до положень п.22.1 ст. 22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
При викладених обставинах суд вважає, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу виплат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування підлягає задоволенню з таких підстав: порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху є причиною ДТП, внаслідок чого є потерпіла особа, якій спричинено шкоду здоров`ю.
Згідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортом.
Ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ Про страхування передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток.
Керуючисьст.ст.1187,1191 ЦК України, ст.ст. 22,38,41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 3,4,5,12,13,76-81,141,259,263-265,268,273, 280-282,354-355, ЦПК України, суд -
Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.
Заочне рішення може бути переглянуто Київським районним судом м.Одеси за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після отримання копії рішення відповідачем та - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне заочне рішення складено судом 18.03.2024.
Суддя: ЛуняченкоВ.О.