ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2024 року м. Кропивницький

справа № 399/680/23

провадження № 22-ц/4809/497/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2023 року у складі судді Шульженко В. В. і

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19.08.2011 у розмірі 37 916 грн 74 коп станом на 17.07.2023, а також судові витрати в розмірі 2 684 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 19.08.2011.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Банком на підставі Договору відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, розмір якого у подальшому збільшився до 30 000 грн, а відповідачу було надано у користування кредитну картку, що свідчить про те, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.

Проте, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 17.07.2023 має заборгованість у розмірі 37 916 грн 74 коп, з яких:

-29 602,79 грн заборгованість за тілом кредиту;

-0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками;

-8 313,95 грн заборгованість за простроченими відсотками;

-0,00 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625;

-0,00 грн нарахована пеня;

-0,00 грн нараховано комісії.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що порушує законні права та інтереси АТ КБ «ПриватБанк», а тому позивач звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2023 року позов позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19.08.2011 у розмірі 26 094,50 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1847,14 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитом у розмірі 26 094,50 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8 313,95 грн і простроченим тілом кредиту в сумі 3 508,29 грн суд першої інстанції виходив із відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем конкретних умов кредитного договору, а тому позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та недоведеними.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача решту заборгованості з тіла кредиту в сумі 3 508 грн 29 коп та відсотки за користування кредитом в сумі 8 313 грн 95 коп, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в частині яка оскаржується, є незаконним та таким, що винесене з порушенням норм матеріального права.

Відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, акцептував пропозицію банку, отримав кредитну картку, користувався кредитними коштами, а також визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні частини фактично отриманих кредитних коштів (тіла кредиту), адже суми, які АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути, належним чином обґрунтовані, зокрема, позивачем було надано до суду первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за Договором, що не були належним чином досліджені судом.

Крім того, суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту та не взяв до уваги, що 21.10.2021 ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування, зокрема і погоджену відсоткову ставку.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, ціна позову становить 37 916 грн 74 коп, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2024 становить 302 800 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в частині, що оскаржується, у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19.08.2011 підписав анкету-заяву № б/н, згідно якої виявив бажання на отримання банківських послуг.

У вказаній анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У даній анкеті-заяві міститься відмітка про те, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я пенсійну карту.

До позову банком додано анкету заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка є надрукованою та підписана 21.10.2021 і містить лише загальну інформацію про відповідача та відсутня інформація щодо умов кредитного договору.

Також позивачем було надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписані.

При цьому, в кінці витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» зазначено, що повна версія Умов та правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку https://privatbank.ua.

В Паспорті споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 21.10.2021, зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 05.11.2021.

У даному паспорті також зазначено наступну інформацію, зокрема: 1) процентна ставка у пільговий період - 0,00001% річних та процентна ставка поза межами пільгового періоду, відсотків річних 42,00 % річних (для карти «Універсальна»), 40,08 % річних (для карти «Універсальна ГОЛД») та 36 % річних (для карток Platinum, MC World Black Edition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite), а також процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 84,00% річних для картки «Універсальна», 81,60 % річних для картки «Універсальна ГОЛД» та 72,00 % річних для карток Platinum, MC World Black Edition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite; 2) порядок повернення кредиту із зазначенням кількості та розміру платежів, періодичність внесення; 3) підтвердження відповідача про те, що він ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що 29.07.2013 відбувся старт карткового рахунку та встановлено кредитний ліміт в розмірі 900 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався та зменшувався.

05.02.2022 відбулося останнє збільшення згідно даної довідки в розмірі 30 000 грн та зазначено, що 03.03.2023 кредитний ліміт 0,00 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26 094 грн 50 коп, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19.08.2011 у розмірі 37 916 грн 74 коп станом на 17.07.2023, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 29 602 грн 79 коп та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8 313 грн 95 коп (а. с. 1-5).

На підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, позивачем було надано до суду першої інстанції письмові докази, зокрема:

1) копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 19.08.2011 (а. с. 30);

2) копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 21.10.2021 (а. с. 31-32);

3) копію заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 21.10.2021 (а. с. 33-44);

4) Паспорт споживчого кредиту (а. с. 45-49);

5) Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а. с. 50);

6) Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 51-76);

7) розрахунки заборгованості за договором № б/н від 19.08.2011, укладеного між банком та ОСОБА_1 , станом на 31.05.2015, 30.09.2019 та 17.07.2023 (а. с. 9-19);

8) довідку про надані банком ОСОБА_1 кредитні картки (а. с. 29);

9) довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а. с. 28);

10) виписку за договором № б/н за період з 29.07.2013 по 20.07.2023 на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 20-27).

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками, позивач посилався на анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Паспорт споживчого кредиту та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, підписавши анкету-заяву.

Разом з тим, в анкетах-заявах № б/н від 11.04.2013 та від 21.10.2021, які підписані відповідачем, відсутня процентна ставка за користування кредитом, а міститься лише загальна інформація щодо відповідача.

Крім того, надана позивачем заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 21.10.2021, яка також підписана відповідачем, безспірно не свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, в тому числі щодо сплати відсотків, з огляду на таке.

Зокрема, вказана заява містить умови кредитування, запропонованих банком для картки «Універсальна», картки Універсальна Gold», Преміальної картки World Black Edition, Преміальної картки World Elite та Преміальної картки Infinite.

Разом з тим, даних про те, яку карту було обрано відповідачем при підписанні анкети-заяви, матеріали справи не містять.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послу, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, не може свідчити про погодження сторонами розміру відсотків, а також порядку їх нарахування.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що 21.10.2021 ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування, зокрема і погоджену відсоткову ставку.

Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, копії додатків, а саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Тарифами і Умовами та правилами надання банківських послуг.

Тобто, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказаний документ станом на 19 серпня 2011 року містив умови, зокрема й щодо сплати відсотків.

Крім того, паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, безспірно також не свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, в тому числі щодо сплати відсотків, з огляду на таке.

Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) дійшла висновку про те, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту є лише рекламою споживчого кредиту та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту не може свідчити про погодження сторонами розміру відсотків, а також порядку їх нарахування, сплати комісії та страхових платежів.

Відтак, за відсутності підтверджень про погодження між сторонами умов кредитного договору у вигляді встановленої відсоткової ставки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками є необґрунтованими, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту є безпідставними.

Разом з тим, з наданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 висловив однозначне бажання скористатися запропонованими позивачем банківськими послугами, що слідує з підписаної ним анкети-заяви від 19.08.2011.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надана позивачем виписка по рахунку відповідає вимогам первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом.

З виписки по рахунку, наданої позивачем, вбачається, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору.

З аналізу наданої позивачем виписки по рахунку відповідача за період з 29.07.2013 по 20.07.2023, вбачається, що відповідач дійсно отримував кредитні кошти в АТ КБ «ПриватБанк», користувався ними та здійснював їх погашення.

Зокрема, за вказаний період ОСОБА_1 витрачено кошти в сумі 52 407 грн 32 коп, а повернуто кошти в розмірі 36 335 грн 21 коп, що з урахуванням того, що сторонами не було погоджено відсоткову ставку, штраф, пеню, комісію, щомісячний платіж за страховку, послугу «Скарбничка», згідно яких кошти безпідставно стягувались за вказаний період, свідчить про те, що заборгованість за тілом кредиту ОСОБА_1 становить 16 072 грн 11 коп.

Разом з тим, з огляду на те, що рішенням суду першої інстанції було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 26 094 грн 50 коп, яке не оскаржується учасниками справи у вказаній частині, суд приходить висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3 508 грн 29 коп згідно договору про надання банківських послуг № б/н від 19.08.2011.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив в оскаржуваній частині законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині без змін.

Враховуючи, що ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22 січня 2024 року було зупинено дію оскаржуваного рішення, дію заочного рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2023 року необхідно поновити.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2023 року, в частині яка оскаржується, без змін.

Поновити дію заочного рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник