Провадження № 2/466/2368/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 грудня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Настасяк Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди одного з батьків,-

у с т а н о в и в:

13 жовтня 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди одного з батьків, у якій просить суд ухвалити рішенням, яким надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України до Канади без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визначивши тривалість з дня набрання рішення законної сили до закінчення (скасування) воєнного стану в Україні та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір (а. с. 1-2).

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Згідно викладеного у позовній заяві позивач свої вимоги доводить наступним.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у шлюбі з 18.09.2011, який рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2019 року розірвано.

У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України, позивач постійно вишукувала можливість виїхати за межі України з метою збереження особистого життя та життя і здоров`я дитини.

Наразі позивач знайшла можливість переїхати тимчасово, до завершення воєнного стану в Україні та припинення загрози ракетних обстрілів з боку держави-агресора, до Канади.

03 березня 2022 року Міністерство громадянства та імміграції Канади (IRCC) оголосило про запровадження програми Канадсько-Українського дозволу на екстрений виїзд (CUAET). Ця програма створена для: підтримки тих українців, які постраждали від російського вторгнення в Україну; допомоги українцям і членам їхніх сімей якомога швидше прихати до Канади; надання українцям можливості працювати та навчатися під час перебування, доки вони не зможуть повернутися в Україну.

CUAET надає гостьову візу (Visitor Visa) для тимчасового перебування українців у Канаді, яка: звільнена від зборів; надає українцям можливість залишатися українцям в Канаді як тимчасовим мешканцям терміном до 3-х років; дійсна протягом 10 років або до закінчення терміну дії паспорта; дозволяє в`їзд та виїзд в/з Канади; обробляється в пріоритеті; дає можливість одночасно подати заявку на отримання дозволу на роботу.

Після прибуття до Канади українцям надається статус: відвідувача; працівника, у разі подання заявки на отримання дозволу на роботу на строк до 3-х років або подати заяву на новий дозвіл; учня/студента для тих, кому не виповнилося 18 років і хто хоче навчатися у Канаді, у разі подання заявки на отримання дозволу на навчання.

Позивач зазначила, що саме перебування у Канаді за даною програмою не лише дозволить дитині перебувати в безпечних для життя та здоров`я умовах, но і навчатись, а позивачу влаштуватись на роботу для забезпечення себе і дитини.

Згідно погодженої Міністерством громадянства та імміграції Канади заявки позивача, остання буде проживати у провінції Саскачеван, місто Саскатун.

Однак, для виготовлення дозвільних документів на виїзд дітей до Канади потрібна згода другого з батьків, а саме відповідача, або відповідне судове рішення, про що додатково зазначено у листі Міністерства громадянства та імміграції Канади № заявки V401128337.

Відповідач спілкування з дітьми не підтримує, ними не цікавиться, коштів на їх утримання не надає. На прохання позивача надати відповідний нотаріальний засвідчений дозвіл, позивач отримує відмову відповідача, яка не обґрунтовується жодними, на її думку, логічними фактами та зводиться до констатації ним факту наявності неприязних відносин між сторонами, та, як наслідок, незгоди з її проханням забезпечити дітям спокійне та безпечне середовище проживання за межами України, тимчасово, до стабілізації ситуації в державі постійного місця проживання дітей. Позивачем неодноразово висилались кошти для оплати послуг нотаріуса, який має посвідчити відповідну заяву відповідача, проте останній витрачав кошти на власні потреби.

Позивач вважає, що поведінка відповідача суперечить інтересам їхньої дитини, та що інтересам дитини відповідатиме саме тимчасове їх перебування за межами України у Канаді. На її думку, забезпечення безпеки життя та здоров`я дітей має пріоритетне значення над забезпеченням прав відповідача реалізовувати його батьківське право на надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на тимчасовий виїзд за кордон їхньої спільної дитини.

Тому змушена звернутися до суду із даною позовною заявою.

Обґрунтування правової позиції відповідача.

Відповідачем письмовий відзив на позовну заяву подано не було. Заяв та клопотань до суду не надійшло.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а. с. 19).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 24).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2023 року постановлено проводити заочний розгляд справи (а. с. 31).

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

У судове позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 20.12.2023 на електронну адресу сду подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила такі задовольнити та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Даний позов виник із приводу прав та обов`язків батьків та дітей.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідженими письмовими доказами у справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18.09.2011, який рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2019 року розірвано (а. с. 4-5).

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 10.01.2012 Підгайчиківською сільською радою Самбірського району Львівської області, копія котрого знаходиться у матеріалах справи (а. с. 3).

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2019 року встановлено, що сторони по справі більше чотирьох років не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо, а їхній неповнолітній син проживає з позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На даний час позивач разом із сином планує виїхати до Канади за програмою Канадсько-Українського дозволу на екстрений виїзд (CUAET), яка створена для: підтримки тих українців, які постраждали від російського вторгнення в Україну; допомоги українцям і членам їхніх сімей якомога швидше прихати до Канади; надання українцям можливості працювати та навчатися під час перебування, доки вони не зможуть повернутися в Україну.

CUAET надає гостьову візу (Visitor Visa) для тимчасового перебування українців у Канаді, яка: звільнена від зборів; надає українцям можливість залишатися українцям в Канаді як тимчасовим мешканцям терміном до 3-х років; дійсна протягом 10 років або до закінчення терміну дії паспорта; дозволяє в`їзд та виїзд в/з Канади; обробляється в пріоритеті; дає можливість одночасно подати заявку на отримання дозволу на роботу.

Після прибуття до Канади українцям надається статус: відвідувача; працівника, у разі подання заявки на отримання дозволу на роботу на строк до 3-х років або подати заяву на новий дозвіл; учня/студента для тих, кому не виповнилося 18 років і хто хоче навчатися у Канаді, у разі подання заявки на отримання дозволу на навчання.

Згідно погодженої Міністерством громадянства та імміграції Канади заявки позивача, остання буде проживати у провінції Саскачеван, місто Саскатун.

Встановлено, що для виготовлення дозвільних документів на виїзд дитини сторін до Канади потрібна згода другого з батьків, а саме відповідача ОСОБА_2 , або відповідне судове рішення, про що додатково зазначено у листі Міністерства громадянства та імміграції Канади № заявки V401128337 (а. с. 7-11, 12-14).

На прохання позивача надати відповідний нотаріальний засвідчений дозвіл, позивач отримує відмову відповідача.

Доводи позивача відповідачем не спростовано.

Отримати згоду відповідача на виїзд дитини за кордон позивач не має можливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

З 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено відповідний режим, який неодноразово продовжувався. Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. При цьому порядок реалізації цього права врегульовано Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила перетинання кордону).

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Також пунктами 3, 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно зі ст. ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків, за відсутності згоди другого з батьків, на підставі рішення суду, може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

У Постанові від 04.07.2018 у справі №712/10623/17 (провадження №14-244цс18) Велика Палата Верховного Суду відійшла від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №235/139/16-ц (№6-15цс17), згідно з якою пріоритетними в цій категорії справ є дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини.

У своїй Постанові від 04.07.2018 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Неможливість отримання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньому сину сторін, на думку суду, суперечать законним правам і інтересам дитини. Будь-яких обмежень для реалізації права на виїзд за межі України неповнолітнього сина сторін не має.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує їй повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, враховуючи, що при розгляді справи судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування за кордоном, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Жодних доказів того, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька буде суперечити інтересам сина, чи буде порушувати його права, відповідач суду не надав.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи вищенаведені норми матеріального законодавства, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди одного з батьків - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України до Канади без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визначивши тривалість з дня набрання рішення законної сили до закінчення (скасування) воєнного стану в Україні.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок) за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 січня 2024 року.

Суддя П. Т. Едер