Унікальний номер справи 940/750/23
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/6499/2024
Головуючий у суді першої інстанції Косович Т.П.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

28 березня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Косович Т.П., в приміщенні Тетіївського районного суду Київської області,

у с т а н о в и в :

В липні 2023 позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини щомісячно з усіх видів її заробітку (доходу) на період навчання чи до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є студенткою Київського університету імені Бориса Грінченка , термін закінчення навчання 30.06.2026 року, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідачка, як мати, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки під час навчання не надає, але спроможна її надавати.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було належним чином досліджено та не надано належної оцінки доказам у справі, на порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_3 на період її навчання в Київському університеті ім. Бориса Грінченка потребує матеріальної допомоги, тому апелянт звернулась до відповідача з відповідним позовом про стягнення аліментів. Зауважує, що необхідність нести витрати на харчування, проїзд до навчального закладу, придбання одягу, підручників та навчально-методичних посібників є очевидним та обґрунтованим. Зазначає, що ОСОБА_5 отримує соціальну стипендію, яка становить 150 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, установленого на 01 січня, що становить 3927 грн., але ціх коштів не вистачає на утримання та навчання ОСОБА_5 .

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що відповідач жодного разу до суду не з`явилася, не надала жодного доказу того, що немає можливості сплачувати аліменти на утримання доньки. ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже, вона об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню доньку відповідачки можливості працювати та утримувати себе самостійно і за тих умов вона потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до матеріалів справи не додано доказів, що ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Також позивач не підтвердила належними доказам того, що відповідач ОСОБА_2 може надавати допомогу своїй повнолітній доньці у зв`язку з навчанням - до матеріалів справи взагалі не долучено жодного доказу на підтвердження того, що остання є працездатною та має достатній заробіток чи інший дохід для утримання себе та повнолітньої доньки.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, та зазначає наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 відповідно до копії розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації Київської області № 751 від 08.10.2009 року є прийомною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9), а відповідачка ОСОБА_2 відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30.09.2008 - її матір`ю ОСОБА_5 (а.с. 11).

На даний час ОСОБА_3 є повнолітньою, проживає разом з позивачкою та з 19.09.2022 року навчається на 1 курсі факультету романо-германської філології Київського університету імені Бориса Грінченка, термін закінчення навчання 30.06.2026 року, що підтверджується копіями довідок виконавчого комітету Тетіївської міської ради про реєстрацію місця проживання особи № 718 від 24.06.2021 року та № 515 від 19.06.2019 року (а.с. 6, 14) та копією довідки Київського університету імені Бориса Грінченка № 1-714/23 від 26.06.2023 року (а.с. 10).

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, необхідно враховувати також вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_3 є студенткою Київського університету ім. Бориса Грінченка та навчається на денній формі навчання, отже не має можливості працювати та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на придбання підручників, канцелярського приладдя, проїзду до місця навчання, харчування, одягу, взуття.

Відповідач ОСОБА_2 , маючи обов`язок у змагальному процесі доводити свої твердження, не надала доказів, що вона не працює, не отримує доходів та будь-яких інших доказів, які б свідчили про її скрутне матеріальне становище, що унеможливлює утримання нею своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Отже, установивши, що ОСОБА_3 продовжує навчання, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, яка є працездатною особою, зобов`язана та має можливість утримувати повнолітню дитину, суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів з врахуванням встановлених обставин та наявних у справі доказів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання.

При визначенні розміру аліментів колегія суддів, враховує обставини визначені ст. 182 СК України, та вважає що з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі частини частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини довідного віку, починаючи з 11.07.2023 і до закінчення навчання - 30.06.2026, але не більш як до досягнення нею 23 років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшла висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наведених вище підстав.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 1073,60 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 1610, 40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2023 і до закінчення навчання - 30.06.2026, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2684, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна