ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/339/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/9199/22 Категорія: 331060000 Романенко В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідачі Черкаська міська рада, Мліївська сільська рада;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Мліївської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради, Мліївської сільської ради, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на: двокімнатну квартиру загальною площею 45,4 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :02:001:2594, яка розташована в адмінмежах Мліївської сільської ради Черкасього району Черкаської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначала, що вони з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з грудня 2015 року в будинку позивачки в с. Драбове-Барятинське Золотоніського району Черкаської області, який належить останній.

У власності ОСОБА_2 була квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій позивач та ОСОБА_2 спільними зусиллями зробили ремонт та планували здавати в оренду.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 був учасником бойових дій, у 2016 році йому Мліївською сільською радою було відведено земельну ділянку з кадастровим номером: :02:001:2594 в розмірі 2,0000 га, яка, на даний час, знаходиться в оренді у ТОВ СТ «Валладіс». За кошти, які отримувались ними в якості оренди, а також за їхні спільні заощадження, закуповувалися будівельні матеріали для проведення ремонту в квартирі по АДРЕСА_1 .

Однак, у грудні 2021 року ОСОБА_2 помер. Як зазначала позивачка, на момент смерті ОСОБА_2 , вона перебувала на лікуванні в іншій області.

Всі витрати на лікування, організацію та проведення поховання були понесені особисто позивачкою.

За весь час їх спільного проживання з померлим однією сім`єю про існування інших спадкоємців позивачці відомо не було, окрім брата ОСОБА_2 , який також помер у 2019 році.

З урахуванням того, що після смерті ОСОБА_2 розпочався строк на прийняття спадщини на належне йому на праві власності майно та на яке, у зв`язку з проживанням з померлим однією сім`єю, у неї виникло право на спадкування за законом, позивачка звернулася до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак нотаріусом їй було повідомлено, що встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини можливе за рішенням суду.

На підставі викладеного, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Мліївської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу залишено без задоволення.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з грудня 2015 року до 14 грудня 2021 року, оскільки встановлені обставини справи та ті підстави, на які позивач посилалася в позові, не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах.

Не погоджуючись з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2023 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що на підтвердження факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та побуту, позивачкою було надано акт опитування сусідів, які підтвердили, що у період з грудня 2015 року по 2021 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, з метою підтвердження спільних витрат ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачкою було надано суду копії квитанцій на придбання будівельних матеріалів для проведення ремонту в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Скаржниця вказує, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, окрім квитанцій, які видаються під час придбання товарів. При цьому, у квитанціях не зазначається інформація відносно покупця товару.

Скаржниця зазначає, що суд першої інстанції врахував пояснення свідка ОСОБА_3 , яка не була очевидцем подій, про які нею було зазначено.

29 січня 2024 року до Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від Мліївської сільської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, однак, вказаний відзив суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки поданий з пропуском строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Крім того, в порушення вимоги ч. 4 ст. 360 ЦПК України, до суду не надано доказ направлення відзиву скаржниці ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 360 ЦПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

30 січня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від Черкаської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позивачкою не зазначено конкретну дату та обставини, при яких вона почала проживати з померлим ОСОБА_4 та де саме вони проживали, період часу та доказ цьому, як і не зазначено, яким чином вони вели спільний бюджет та господарство. Періодичне проживання не є достатнім для факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки.

В акті опитування сусідів, наданим позивачкою до суду першої інстанції, не вказано, з якого періоду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом, яким чином вели спільне господарство та вказано, що вони проживали в м. Черкаси. У той же час, у листі Драбівської селищної ради Черкаської області від 27.03.2023 № 03-23/75 зазначено, що з 2003 року по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З 1991 року і по теперішній час працює технічним працівником в закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів селище Драбове-Барятинське Драбівської селищної ради.

Додані до матеріалів справи чеки про купівлю будівельних матеріалів не містять інформацію про те, хто купував вказані матеріали та не вказано, куди вони були доставлені.

Документи, додані ОСОБА_1 на підтвердження сплат комунальних послуг, датовані тільки 2022 роком, у той час, як ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, Черкаська міська рада просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, представника Черкаської міської ради та представника Мліївської сільської ради, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 14.12.2021 (а.с. 12).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69116078, після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Фіщук С.О. 03.06.2022 було заведено спадкову справу № 69343867 (а.с. 18).

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 01.09.2005, власниками квартири по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 21).

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 17.11.2002 за № 8975593, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_3 , по частині кожен, на підставі свідоцтва про право власності від 01.09.2005 серії НОМЕР_2 (а.с. 22).

Відповідно до договору дарування частини квартири від 29.01.2019, ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар безоплатно частину квартири АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з інформаційного листа від 07.06.2022 № 158/01-16 приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було реєстрації шлюбу. ОСОБА_1 повідомлено, що для доведення факту проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, необхідно надати рішення суду, яке підтверджуватиме даний факт (а.с. 19).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що з грудня 2015 року до 14 грудня 2021 року вона проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1 , а також за адресою: АДРЕСА_2 . Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, робили спільними силами ремонт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , позивачка надала до суду першої інстанції:

- акт опитування сусідів від 30.03.2022 № 979, в якому зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проживала в цивільному шлюбі разом з ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Разом вони вели спільне домогосподарство, несли спільно всі витрати, проживали як подружжя. ОСОБА_1 проживала з чоловіком без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний акт підписаний сусідами, які проживають за адресою: АДРЕСА_4 у квартирах АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , а також головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Зелений» (а.с. 20);

- чеки та видаткові накладні на придбання будівельних матеріалів (а.с. 37-41);

- квитанції про оплату ОСОБА_1 комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 42-67);

- лист відділу ДРАЦС у місті Черкаси від 25.03.2023 № 924/32.23-04-05, з якого вбачається, що проведеною перевіркою по архіву відділу ДРАЦС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) та згідно з Державним реєстром актів цивільного стану громадян, виявлено актовий запис про шлюб № 15 від 22.06.1985 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Даний шлюб розірвано на підставі актового запису про розірвання шлюбу № 68 від 22.11.1988. Інших актових записів про шлюб, складених відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не виявлено (а.с. 148).

Відповідно до листа Драбівської селищної ради Черкаської області від 27.03.2023 № 03-23/715, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживала з 1991 року по 10.04.2001 за адресою: АДРЕСА_2 . 10.04.2001 разом з дітьми зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . З 2003 року по теперішній час зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З 1991 року і по теперішній час працює технічним працівником в закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів селища Драбове-Барятинське, Золотоніський район, Черкаська область (а.с. 159).

На виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.05.2023, відділ ДРАЦС у місті Черкаси у листі від 30.05.2023 № 27105/32-23-23 повідомив, що актових записів про шлюб та народження дітей, складених відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не виявлено (а.с. 173).

Згідно з листом закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів селища Драбове-Барятинське, Золотоніський район, Черкаська область. ОСОБА_1 перебувала на робочому місці з 01.12.2021 по 31.12.2021 (а.с. 161).

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний.

Як вже зазначалось, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, оскільки факт спільного проживання сам по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Враховуючи викладені вище обставини та норми права, колегія суддів зазначає таке.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що разом з ОСОБА_2 проживала з грудня 2015 року до 14 грудня 2021 однією сім`єю без реєстрації шлюбу і за адресою: АДРЕСА_1 , і за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, з копії паспорта ОСОБА_1 та листа Драбівської селищної ради Черкаської області від 27.03.2023 № 03-23/715 вбачається, що з 26.06.2002 позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

З копії паспорта ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що останній був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Дійсно, закон не зобов`язує особу проживати виключно за місцем реєстрації.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що з 1991 року позивачка працює технічним працівником в закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів селища Драбове-Барятинське, Золотоніський район, Черкаська область. Вказаний факт позивачем не заперечувався. Тому, враховуючи значну віддаленість селища Драбове-Барятинське від міста Черкаси (понад 80 км), суд ставить під сумнів можливість роботи позивачки в селищі Драбове-Барятинське з одночасним проживання останньої за адресою АДРЕСА_1 .

З акта опитування сусідів вбачається, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 до смерті останнього за адресою: АДРЕСА_1 , однак, в акті не зазначено, з якого часу позивачка та ОСОБА_2 проживали за вказаною адресою.

Крім того, як вбачається з пояснень, наданих позивачкою під час розгляду справи в суді першої інстанції, за тиждень до виявлення тіла померлого ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебувала за місцем своєї реєстрації в селищі Драбове-Барятинське, Золотоніський район, Черкаська область, вказане також підтверджується листом закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів селища Драбове-Барятинське, Золотоніський район, Черкаська область, відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала на робочому місці з 01.12.2021 по 31.12.2021.

Відтак, доказів спільного безперервного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом п`яти років і до смерті останнього, матеріали справи не містять.

Квитанції на придбання будівельних матеріалів, надані позивачкою на підтвердження факту проведення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ремонту в квартирі останнього, спільними зусиллями, не можуть бути враховані судом, оскільки, з вказаних чеків не можливо встановити, ким здійснювалась закупівля товару, за чиї кошти, та на ремонт якої квартири вказані товари повинні були використовуватися.

Квитанції про оплату ОСОБА_1 комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 фактично, на думку суду, не підтверджує жодних обставин на користь заявлених позивачкою вимог, оскільки такі квитанції датуються 2022 роком, тобто після смерті ОСОБА_2 , навіть, враховуючи, що позивачка сплачувала борг, який виник перед ОСББ за життя ОСОБА_2 , про що зазначала скаржниця.

Враховуючи викладене, колегія суддів висновує про те, що доводи апеляційної скарги не містять обставин вважати, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права чи неповне з`ясування обставин справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Мліївської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков