Ухвала

27 березня 2024 року

м. Київ

справа № 752/13373/20

провадження № 61-4169ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (далі - ТОВ «Теплопостачсервіс») звернулося до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги, а саме: з централізованого опалення за період з березня 2017 року до листопади 2021 року в розмірі 16 118,31 грн; з гарячого водопостачання за період з березня 2017 року до листопада 2021 року в розмірі 1 353,65 грн; стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати за послугу з централізованого опалення в розмірі 2 171,60 грн та 3 % річних у розмірі 986,78 грн; інфляційні втрати за послугу з централізованого постачання гарячої води в розмірі 205,79 грн та 3 % річних у розмірі 92,77 грн.

Голосіївський районний суд м. Києва рішенням від 10 березня 2022 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 16 118,31 грн та заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого постачання гарячої води в розмірі 1 353,65 грн. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» суму інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення, у розмірі 2 171,60 грн; суму інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за послугу з централізованого постачання гарячої води, у розмірі 205,79 грн; 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з централізованого опалення, у розмірі 986,78 грн; 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості за послугу з централізованого постачання гарячої води, у розмірі 92,77 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Київський апеляційний суд постановою від 22 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2022 року - без змін.

21 березня 2024 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Ціна позову у цій справі в загальному розмірі становить 20 928,90 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

В касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки стосується його базових прав як споживача, зокрема, права на отримання належної якості та обсягу послуги, за яку стягуються кошти; права на справедливі умови взаємовідносин з надання житлово-комунальних послуг; права на належну судову процедуру.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені ОСОБА_1 обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з судовими рішеннями не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для заявника внаслідок прийняття такого судового рішення.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов