Справа № 308/521/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шпуганич Василь Петрович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2023 року у справі № 308/521/23 (Головуючий: Фазикош О.В.),-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шпуганич В.П., звернувся в суд із позовом до Відділу державної виконавчої служби в м Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Державна казначейська служба України, про стягнення грошових коштів набутих без достатньої правової підстави.

Позовна заява мотивована тим, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2 203.82 доларів США заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.09.2007 р., 175.83 грн. сплаченого позивачем державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року у справі № 2-5089/11 за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 2 203, 82 доларів США та судові витрати скасовано і у позові ПAT КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

На примусове виконання заочного рішення Ужгородський міськрайонний суд видавав виконавчі листи, які перебували на примусовому виконанні у відділі ДВС.

Листом від 13 травня 2022 р. на заяву від 29 квітня 2022 року відділ ДВС повідомив, що на виконанні відділу перебували виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на користь КБ «ПриватБанк» грошових коштів і підтверджено проведення 05.12.2018 року торгів з реалізації майна боржника. Кошти від реалізації майна на суму 72239,23 грн. розподілено наступним чином: 61751.73 грн. еквівалент 2203.82 дол. США та 2891.10 грн. переведено на рах. КБ «Приват Банк», кошти в сумі 6175.17 грн. та 321.23 грн. є коштами виконавчого збору, а 1000 грн. та 100 грн. є витратами виконавчого провадження. Із даного вбачається, що відповідач утримав на примусового виконання судового рішення коштів на суму 7596.40 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28 жовтня 2022 року допущено поворот виконання заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року і стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 61 751 грн. 73 коп, у решті позову відмовлено.

Із урахуванням наведеного позивач просив стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 6496 грн. 40 коп., які стягнуто Відділом державної виконавчої служби в м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) під час примусового виконання заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року та стягнути з Відділу державної виконавчої служби в м Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) адреса на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 1110 грн, як витрати виконавчого провадження під час примусового виконання заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року № 2-5089/11.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах на підставі договору про надання правової допомоги та ордера діє адвокат Шпуганич В.П., відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шпуганич В.П., подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як висновок суду з посиланням на Порядок повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державних та місцевих бюджетів» , затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 року є безпідставним і цей Порядок розроблений на виконання статей 43,45,78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 72 Закону України «Про судовий збір» та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. №375. Зазначений порядок не поширюється на питання повернення коштів виконавчого провадження, так як кошти виконавчого провадження перераховувалися до бюджету на відповідній правовій підставі (постанови державного виконавця та розпорядження) і у розумінні Порядку №787 від 03.09.2013 р. є надмірно сплаченими чи помилково перерахованими. Судом безпідставно не взято до уваги, що питання повернення коштів із стягувача АТ КБ «ПриватБанк» було вирішено у порядку повороту виконання рішення. Питання повернення коштів отриманих без достатньої правової підстави, а саме коштів виконавчого провадження регулюються нормами ст.. 1212 ЦК України.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Шпуганич В.П., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Представники Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у З/о та Державної казначейської служби України у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить довідка про доставку їм електронного листа і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2 203,82 доларів США заборгованості за кредитним договором № б/н від 1 1.09.2007 р. і стягнуто 175,83 грн. сплаченого позивачем державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року вищезазначене заочне рішення суду від 29 березня 2012 року скасовано і у позові ПAT КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

На примусове виконання заочного рішення Ужгородський міськрайонний суд видавав виконавчі листи, які перебували на примусовому виконанні у відділі ДВС.

Листом від 13 травня 2022 року на заяву від 29 квітня 2022 року відділ ДВС повідомив, що на виконанні відділу перебували виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на користь КБ «ПриватБанк» грошових коштів і проведеними 05 грудня 2018 року торгів з реалізації майна боржника отримані кошти від реалізації майна на суму 72239,23 грн. розподілено наступним чином: 61751.73 грн. еквівалент 2203.82 дол. США та 2891.10 грн. переведено на рах. КБ «ПриватБанк», кошти в сумі 6175.17 грн. та 321.23 грн. є коштами виконавчого збору, а 1000 грн. та 100 грн. є витратами виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частинами 2,3 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що набуття однієї із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (Постанова Верховного Суду від 06.02.2020 р. у справі № 910/13271/18).

Із матеріалів справи вбачається і не оспорюється сторонами, що повернення коштів з стягувача АТ КБ «ПриватБанк» було вирішено у порядку повороту виконання рішення і питання повернення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, а саме коштів виконавчого провадження регулюються нормами ст. 1212 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції про те, що постанови про стягнення виконавчого збору боржником не оскаржувалося не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 1, 27 Закону України «Про виконавче провадження», так як, для стягнення виконавчого збору та коштів, які присуджено судом у 2012 року існували підстави, але у зв`язку із скасуванням у 2022 році рішення суду від 29 березня 2012 року на підставі якого було видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження та винесено постанову про стягнення виконавчого збору, який у подальшому перераховано у зв`язку з фактичним виконанням рішення підстави надалі відпали.

За таких обставин у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

При постановленні рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене і рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, відповідно до п.п.1,2,4, ч.1 ст. 376 ЦПК України, яким позовні вимоги слід задовольнити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шпуганич Василь Петрович, задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2023 року скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 6496 (шість тисяч чотиристо дев`яносто шість) грн. 40 коп., які стягнуті Відділом державної виконавчої служби в м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) під час примусового виконання заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року № 2-5089/11.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби в м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 1100 грн., як витрати виконавчого провадження під час примусового виконання заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року № 2-5089/11.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой