КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2387/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») на його користь 71 998, 87 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 60 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 травня 2021 року під час проведення структурним підрозділом «Київські теплові мережі» КП «Київтеплоенерго» гідравлічних випробувань теплових мереж (магістралі №№ 3 - 7) зони обслуговування ТЕЦ-5 сталось пошкодження магістрального трубопроводу з витоком води назовні біля Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського на просп. Голосіївському, 3 у м. Києві.

Внаслідок пошкодження трубопроводу та витоку води назовні було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 . Розмір завданої майнової шкоди становить 71 998,87 грн, що підтверджується звітом № 52-А, виготовленим 11 червня 2021 року ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс».

Крім того, вищевказаною подією, яка призвела до пошкодження його майна та неможливості повноцінно користуватися ним, позивачу була завдана моральна шкода, розмір якої він оцінив у 60 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 71 998,87 грн на відшкодування матеріальної шкоди, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 825,37 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки теплові мережі по просп. Голосіївському, 3 у м. Києві поблизу Національної бібліотеки імені В.І. Вернадського знаходяться на балансі та обслуговуванні КП «Київтеплоенерго» і внаслідок прориву труби на зовнішній тепловій мережі 20 травня 2021 року за вказаною адресою було пошкоджено автомобіль позивача, наявні підстави для покладення відповідальності за завдані останньому збитки на відповідача в розмірі, визначеному у звіті № 52-А від 11 червня 2021 року про визначення матеріального збитку, завданого власникові пошкодженого транспортного засобу. Враховуючи, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду в заявленому розмірі, суд вважав, що позов в цій частині є необґрунтованим.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року заяву представника позивача - адвоката Крикунова Д.О. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з КП «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 20 456,25 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з основним судовим рішенням, відповідач в особі представника за довіреністю - адвоката Комісара С.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивачем не доведено жодної з умов, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, тому в задоволенні позову має бути відмовлено повністю.

Дії підприємства щодо проведення перевірки теплових мереж шляхом гідравлічних випробувань є правомірною поведінкою, передбаченою законодавством, та навіть обов`язковою діяльністю, яка є предметом державного нагляду (контролю) у сфері теплопостачання, а тому вказана правомірність поведінки виключає відповідальність відповідача.

Планові гідравлічні випробування теплових мереж завжди виконуються згідно програми і графіку, затвердженому Київською міською державною адміністрацією (далі - КМДА), із завчасним попередженням під особистий підпис представників балансоутримувачів прибудинкових територій, де заплановано проведення випробувань теплових мереж, саме з метою уникнення негативних наслідків та пошкодження майна. Перевірку підвищеним тиском теплоносія на міцність і щільність ТМ-3, 4, 5, 7 від ТЕЦ-5, ТМ-3, 4 від СТ-1 в 2021 році тепломережі в районі просп. Голосіївський здійснено у період з 18 травня 2021 року до 07 червня 2021 року згідно графіку, затвердженому у КМДА. Таким чином, саме на виконання вимог Правил 71 КП «Київтеплоенерго» з метою належного надання комунальних послуг з постачання теплової енергії здійснює гідравлічні випробування теплових мереж, що є обов`язковою умовою підготовки теплоенергетичного комплексу до опалювального сезону.

Зауважує, що 05 квітня 2021 року перед початком проведення гідравлічних випробувань представнику Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського, приміщення та прибудинкова територія якого розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де зі слів позивача було пошкоджено його автомобіль, представником КП «Київтеплоенерго» надано під особистий підпис попередження про проведення гідравлічних випробувань теплових мереж на щільність у період з 08:00 год. 18 травня 2021 року до 24:00 год. 07 липня 2021 року. Тобто, у діях КП «Київтеплоенерго» немає складу цивільного правопорушення.

В порушення об`єктивного та всебічного розгляду справи судом першої інстанції не взято до уваги та не залучено ні в якості третьої особи, ні в якості співвідповідача - балансоутримувача прибудинкової території будинків, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Наданий позивачем висновок експерта № 52-А від 11 червня 2021 року за результатами експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, не є належним доказом в розумінні ЦПК України, оскільки в ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Також наголошує на тому, що в момент випробувань на території Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського знаходилися ще автомобілі, які також отримали ушкодження, про що було відкрито кримінальне провадження.

Однак, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження виклику працівників поліції для фіксації пригоди та що працівниками поліції порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення проти посадових осіб КП «Київтеплоенерго» за статтею 138 КУпАП «Порушення правил охорони магістральних трубопроводів». У витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0001226 встановлено інформацію щодо проведення працівниками ПрАТ «АК «Київводоканал» гідравлічних випробувань мереж. Отже, підприємство жодним чином не порушило прав позивача.

Відзив позивача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов. В силу вимог частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішеннясуду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив, що згідно із копіями листа Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 вересня 2021 року № 100-100/П-850/1-2312 та листа виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 06 жовтня 2021 року № 003-П-6841/5 під час проведення КП «Київтеплоенерго» гідравлічних випробувань теплових мереж у зоні обслуговування ТЕЦ-5 на просп. Голосіївському, 3 у м. Києві 20 травня 2021 року сталося пошкодження магістрального трубопроводу з витоком води назовні. Теплові мережі зони обслуговування закріплені за КП «Київтеплоенерго» на праві господарського відання згідно з наказом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 04 травня 2018 року № 224 «Про закріплення основних засобів за комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Згідно із копією протоколу огляду місця події від 20 травня 2021 року, складеного старшим дізнавачем Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Ткаченко П.В., встановлено, що на ділянці за адресою: просп. Голосіївський, 3 знаходиться автомобіль «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 ; під час огляду автомобіля було виявлено ознаки його пошкодження, а саме: пошкодження переднього скла, капоту, переднього бамперу, заднього бамперу, заднього скла тощо.

Відповідно до висновку експерта-оцінювача, зробленого у звіті № 52-А про оцінку автомобіля Hyundai Accent 1.4і, державний номерний знак НОМЕР_1 , виготовленого ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» 11 червня 2021 року, матеріальний збиток, завданий власникові вказаного автомобіля в результаті його пошкодження складає 71 998,87 грн.

Згідно частини першої статті 15, статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною другою статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

За приписами частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (пункт 1 частини другої статті 1167, частина п`ята статті 1187 цього Кодексу). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Розпорядженням КМДА від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Відповідно пунктів 2.2.1 та 2.2.5 Статуту КП «Київтеплоенерго» метою та предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподіл енергетичної енергії. Виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Порядок проведення випробувань джерел теплової енергії регулюється нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», Наказу Міністерства палива та енергетики України «Про затвердження Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» від 14 лютого 2007 року № 71 та нормами Наказу Міністерства палива та енергетики України, Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 10 грудня 2008 року № 620/378 «Про затвердження Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду».

Графік проведення гідравлічних випробувань складається компанією та затверджується Київською міською державною адміністрацією заздалегідь. Також з термінами гідравлічних випробувань тепломереж, які визначено графіком, узгоджуються інші роботи: графіки проведення ремонтів та роботи основного обладнання теплоджерел; графіки проведення планових ремонтів обладнання теплових мереж; фінансові плани роботи філіалів та інших підрозділів компанії, графіки роботи персоналу тощо.

Основні організаційні і технічні вимоги до безпечної, надійної та економічної експлуатації джерел теплопостачання, теплофікаційних і тепловикористовувальних установок, теплових мереж, систем опалення та вентиляції, гарячого водопостачання, збирання і повернення конденсату, водопідготовки, в також засобів вимірювальної техніки встановлено Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71.

Згідно із пунктом 6.3.7 цих Правил організацією, що експлуатує теплову мережу, має бути забезпечено справність огороджувальних конструкцій, що перешкоджають доступу сторонніх осіб до устаткування і до запірно-регулювальної арматури, та здійснено контроль за підтриманням в належному стані шляхів доступу до об`єктів мережі, а також за дорожніми покриттями і плануванням поверхонь над підземними спорудами.

Відстані від огороджувальних конструкцій тепломережі до будівель, споруд повинні відповідати вимогам СНиП 2.04.07.

Відповідно до пункту 6.3.27 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж організація, що експлуатує теплову мережу, повинна систематично, за графіком, здійснювати контроль стану будівельних конструкцій, трубопроводів і устаткування, антикорозійного покриття і теплової ізоляції трубопроводів теплової мережі із застосуванням сучасних ЗВТ і методів діагностики. Слід вести облік, систематизацію та аналіз виявлених дефектів за видами устаткування, виявляти причини, розробляти і впроваджувати заходи до запобігання виникненню дефектів. У разі відсутності сучасних ЗВТ і методів діагностики, як виняток, можливим є застосування шурфовок. Контроль за станом трубопроводів і устаткуванням теплової мережі має здійснюватися з урахуванням вимог ДНАОП 0.00-1.11.

Разом з тим, вчинення відповідачем передбачених вказаними пунктами Правил дій, щодо ділянки, на якій відбувся прорив, матеріали справи не містять.

Отже, попередження про проведення гідравлічних випробувань теплових мереж на щільність у період з 08:00 год. 18 травня 2021 року до 24:00 год. 07 червня 2021 року, яке було надано під особистий підпис представнику Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського, на думку апеляційного суду, є недостатнім заходом, що мав бути здійснений КП «Київтеплоенерго» в результаті своєї діяльності.

Крім того, до обов`язків КП «Київтеплоенерго» входить не тільки здійснення гідравлічних випробувань, експлуатація тепломереж, але і контроль за їх станом, враховуючи строки зносу.

КП «Київтеплоенерго» несе відповідальність за стан тепломереж, організаційні і технічні вимоги до безпечної, надійної та економічної експлуатації джерел теплопостачання, теплофікаційних і тепловикористовувальних установок, теплових мереж, систем опалення та інше.

Безпідставним є твердження відповідача щодо тієї обставини, що суд для об`єктивного та всебічного розгляду справи не залучив до участі у справі балансоутримувача прибудинкової території будинків розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зауважує, що саме КП «Київтеплоенерго» повинне здійснювати контроль за станом тепломереж, проте ним не доведено, що автостоянка належить до прилеглої території Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського і остання є її балансоутримувачем. Відповідач не звертався до Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського із листом щодо недотримання припису-повідомлення від 05 квітня 2021 року, а також не було подано і відповідного позову до суду.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти, об`єктивності й безпосереднього з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

На підтвердження факту пошкодження автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , 20 травня 2021 року у м. Києві по просп. Голосіївському, 3 поблизу Національної бібліотеки імені В.І. Вернадського внаслідок прориву труби та завдання шкоди позивачу, останній надав, зокрема:

- копії листів Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 вересня 2021 року та виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 28 вересня 2021 року, 06 жовтня 2021 року;

- копію протоколу огляду місця події від 20 травня 2021 року, складеного старшим дізнавачем Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві Ткаченко П.В.;

- звіт № 52-А про оцінку автомобіля Hyundai Accent 1.4і, держномер НОМЕР_1 , виготовлений ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» від 11 червня 2021 року, у якому міститься висновок експерта-оцінювача, що матеріальний збиток, завданий власникові вказаного автомобіля в результаті його пошкодження складає 71 998,87 грн.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Звіт про оцінку майна є належним і допустимим доказом на підтвердження завданих збитків, внаслідок події, що сталась з вини відповідача, у вигляді витрат, які власник пошкодженого автомобіля мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) і вказаний розмір збитків під розгляду справи не спростовано.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц, від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 757/33065/18-ц.

Визначаючи розмір заподіяної матеріальної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наданий позивачем звіт № 52-А про визначення вартості матеріального збитку від 11 червня 2021 року.

Як вбачається зі змісту вказаного звіту, складеного ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс», яке діяло на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 650/18, виданого Фондом державного майна України 21 серпня 2018 року, проведення оцінки було здійснено атестованим і зареєстрованим експертом-оцінювачем ОСОБА_2 за результатом огляду 01 червня 2021 року пошкодженого транспортного засобу Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 ,внаслідок його пошкодження 20 травня 2021 року з метою визначення вартості відновлювального ремонту цього автомобіля та розміру матеріального збитку, заподіяного власнику рухомого майна.

В додатках до вказаного звіту містяться протокол огляду транспортного засобу від 01 червня 2021 року, який підписаний без зауважень позивачем та представником КП «Київтеплоенерго» - ОСОБА_3 , в якому зазначено назви пошкоджених деталей і опис таких пошкоджень, фототаблиця отриманих ушкоджень, а також ремонтна калькуляція від 11 червня 2021 року з переліком ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно провести для відновлення попереднього стану автомобіля позивача, пошкодженого внаслідок прориву труби на тепловій мережі.

Колегія суддів відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги про те, що в наданому позивачем звіті про визначення вартості матеріального збитку відсутні дані про те, що цей висновок підготовлений до суду та те, що експерт попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а відтак є неналежним і недопустимим доказом. Такі доводи ґрунтуються на помилковому сприйнятті відповідачем звіту про визначення вартості матеріального збитку, який є загальним письмовим доказом, як висновку експерта, до якого статтею 102 ЦПК України встановлені відповідні вимоги. Натомість в рішенні суду першої інстанції будь-які висновки про те, що зазначений звіт є саме висновком експерта, відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, з урахуванням встановлених обставин справи і вищевказаних вимог закону, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної (майнової) шкоди у розмірі 71 998,87 грн, оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків та вимог законодавства з обслуговування теплових мереж (магістрального трубопроводу) і проведення їх гідравлічних випробувань, що призвело до пошкодження належного позивачу автомобіля.

Факт спричинення збитків позивачу пошкодженням трубопроводу та витоку води назовні не спростовано, розмір майнової шкоди підтверджено відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених статтями 22, 1166 ЦК України, для задоволення позову в цій частині є обґрунтованими, адже встановленою є винна протиправна поведінка КП «Київтеплоенерго», яка спричинила майнову шкоду ОСОБА_1 , розмір якої підтверджено належними і допустимими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною відповідача спірних правовідносин та положень законодавства, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції по суті спору визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги відповідача.

Суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Зважаючи на положення частини третьої статті 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана

Д.О. Таргоній