Справа № 462/7782/23 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3495/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Галайко Н.М. від 21 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, - передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва (04071, м. Київ, вул. Хорива 21).

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що за своєю природою договір страхування є договором про надання послуг. До відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 4, 27, 28, 30, 31, 32, 258-261, 352-355 ЦПК України, передаючи справу за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва, виходив з того, що спір щодо виплати страхового відшкодування виник з правовідносин пов`язаних з виконанням договору добровільного страхування наземного транспорту укладеного між страхувальником та страховиком, у зв`язку з порушенням умов договору на отримання суми страхового відшкодування внаслідок страхового випадку згідно Закону України «Про страхування», а не є порушенням відповідачем Закону України «Про захист прав споживача», оскільки позов не містить жодного посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених цим Законом. Отже, у даному випадку предметом спору є не якість страхових послуг, а права та обов`язки сторін згідно умов договору страхування та виконання зобов`язань за договором страхування, тому, правовідносини, що виникли між сторонами за вказаним позовом, не є захистом прав споживача. Як вбачається із позовної заяви, місцезнаходження відповідача ПАТ «СК «АРКС» (), зареєстровано за адресою: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, 3-й під`їзд, 6 поверх, що територіально відноситься до Подільського районного суду м. Києва, тому, суд вважає за можливе застосувати вимоги ч. 2 ст. 27 ЦПК України, щодо визначення підсудності даного спору саме за місцезнаходженням відповідача. Відповідно, суд прийшов висновку про необхідність направлення даної цивільної справи за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції є передчасними, обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

06.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа: ОСОБА_2 , у якому просив:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 569457 грн. 14 коп. суми невиплаченого страхового відшкодування.

Позов мотивував тим, що 05 жовтня 2022 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» оферта №71133а2зг, код договору: 1455, строком до 05 жовтня 2023 року, предметом якої є майнові інтереси, як вигодонабувача, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності транспортним засобом марка, модель: Volvo V70, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . 01.05.2023 року було виявлено, що транспортний засіб позивача близько 18 год. 18 хв. горить. Невідкладно з метою вжиття заходів для рятування транспортного засобу та зменшення збитків страхувальник викликав пожежників і пожежу о 18 год. 56 хв. було повністю ліквідовано. Відразу після пожежі транспортний засіб було оглянуто комісією зі складу працівників поліції, служби ДСНСУ, страхувальника і позивача про що на місці було складено акт про пожежу. Страхувальник 01.05.2023 року з місця події подав заяву страховика про настання події, що має ознаки страхового випадку. Близько 21 години вечора прибув евакуатор від страховика і транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було передано представникам страховика. Внаслідок пожежі транспортний засіб був повністю знищений згідно висновку встановленому у звіті про причину виникнення пожежі, що виникла 01.05.2023 року. Всі документи та інформація, які підтверджують настання страхового випадку та розмірів збитків було надано страховику невідкладно та в повному обсязі на першу ж його вимогу та вчасно відповідно до умов договору добровільного страхування. Враховуючи страхову суму у розмірі 570000 грн. то розмір страхового відшкодування складає: 570000,00 (страхова сума) * 10,5% (франшиза, нормативне знецінення) : 100% = 524,86 (сума не відшкодовується) = 569457,14 (розмір страхового відшкодування). Страховик та його представники довгий час не давали жодної конкретної відповіді, іноді взагалі не відповідали на телефонні дзвінки. Відповідно заява про подію та на виплату подана 01 травня 2023 року, таким чином, страхувальником були виконанні обов`язки за договором добровільного страхування, через що страхове відшкодування мало б бути виплачене не пізніше 02 серпня 2023 року. Через дані обставини страхувальник на адресу страховика 04.07.2023 року направив по страховій справі: №1.003.23.0005413 за страховим випадком, який трапився 01 травня 2023 року претензію з вимогою невідкладно розглянути претензію та забезпечити виплати страхового відшкодування в повному обсязі. 15.09.2023 року від страховика отримано відповідь на претензію від 30.08.2023 року вих. №7868/12ЦВ. У відповіді страховик зазначає про відсутність правових підстав для визнання вказаної події страховим випадком, здійснення виплат страхового відшкодування та задоволення претензії. Свою позицію страховик у відповіді на претензію щодо відмови у виплаті страхового відшкодування без жодних доказів робить необґрунтовані та нічим не підтверджені висновки про те, що події з транспортним засобом 01.05.2023 року трапились «наслідком недотримання вимог заводу виробника щодо обслуговування автомобіля, поломки та експлуатації зносу».

Дійсно, за загальним правилом територіальної підсудності справ, яке міститься в частині другій статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Крім цього, частиною п`ятою статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

В позовній заяві ОСОБА_1 при обґрунтуванні позовних вимог посилається, зокрема, на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та вказує про порушення його прав, які гарантовані цим законом.

Згідно ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Верховний Суд в ухвалі від 02 липня 2018 року, справа №552/9770/14-ц (провадження № 61-36739 ск18) вказав на те, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Як вбачається із матеріалів справи місце проживання позивача, що зареєстроване у встановленому законом порядку є АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Залізничного району м. Львова.

Таким чином, позивач скористався наданим йому правом визначеним ч.ч. 5, 16 ст. 28 ЦПК України та звернувся із позовом до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання, як споживача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач, пред`являючи даний позов до Залізничного районного суду м. Львова, дотримався вимог ч.5 ст. 28 ЦПК України, тому висновок суду першої інстанції про непідсудність даного позову Залізничному районному суду м. Львова з підстав недотримання вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України не ґрунтується на вимогах процесуального права та є помилковим.

Окрім цього, суд першої інстанції посилається на те, що у даному випадку предметом спору є не якість страхових послуг, а права та обов`язки сторін згідно умов договору страхування та виконання зобов`язань за договором страхування, тому, правовідносини, що виникли між сторонами за вказаним позовом, не є захистом прав споживача.

Проте, слід вказати, що лише при ухваленні рішення по суті спору суд (зважаючи на заявлені у даному випадку вимоги та наведені підстави позову) вправі визначити чи були порушені права позивача, саме як споживача у правовідносинах, що виникли між сторонами, чи ні та чи поширюється згаданий Закон на спірні правовідносини, чи ні. Тобто чи позов безпідставний чи навпаки обґрунтований та чи відповідачем порушено права позивача як споживача. У випадку, якщо норми згаданого Закону на вказані правовідносини не поширюються та права позивача як споживача не порушені суд відмовляє у задоволенні позову, у іншому випадку задовольняє вимоги. Однак встановлення обґрунтованості позовних вимог чи їх безпідставності на стадії відкриття провадження є неможливим та виходить за межі тих питань, які вирішує суддя при відкритті провадження у справі (ст.ст. 184-187 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання не дотримався норм процесуального закону, які його регулюють, а тому дійшов помилкового висновку про непідсудність даної справи Залізничному районному суду м.Львова.

Тому, ухвалу суду слід скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, який повинен бути проведений із суворим дотриманням вимог закону, зокрема, і згаданих норм процесуального закону щодо правил підсудності.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року скасувати, а справу направити до Залізничного районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 березня 2024 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра