Справа № 214/1043/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

26 березня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу №214/1043/24 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ніколенко Максим Євгенович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей не перебуваючи з батьком дітей у зареєстрованому шлюбі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 в інтересах якої діє адвокат Ніколенко М.Є. звернулася до суду 02 лютого 2024 року з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З батьком сина ОСОБА_2 вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала та не проживає з ним з 01.05.2021 року. За спільною заявою позивача та відповідача, поданою до органу реєстрації на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 сімейного Кодексу України, ОСОБА_2 визнав себе батьком ОСОБА_4 , про що свідчить запис у свідоцтві про народження дитини. Позивач зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачувати аліменти, останній дав усну обіцянку, що він зобов`язується сплачувати аліменти на малолітнього сина.

Однак, відповідач добровільно надавати кошти на утримання сина відмовляється, матеріальну допомогу взагалі не надає, тим самим ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_3 та її представник - адвокат Ніколенко М.Є. правом на участь в судовому засіданні не скористались, останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах до травня 2021 року.

Від спільного життя мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де в графі батько зазначений ОСОБА_2 , в графі мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Як вказувала позивач, син знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Отже, судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у його вихованні, між сторонами в позасудовому порядку не досягнуто.

Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.

Відповідно до норм СК України (ст.ст. 150, 180) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає, хоча є працездатною особою, має доходи від трудової діяльності але не має інших осіб на утриманні.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, та відповідачем не спростовано, що малолітній ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання своєї малолітньої дитини не надає, крім того, останній є особою працездатного віку, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 .

З урахуванням наведеного, враховуючи приписи ст. 182 СК України, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня подання позову, а ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_3 просить стягувати аліменти з 01 травня 2021 року і до моменту досягнення дитиною повноліття.

З вищевказаним позовом позивач звернулася до суду 02 лютого 2024 року.

Однак, суд зауважує, що відповідних доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача з травня 2021 року та неможливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, стороною позивачки суду не представлено. Інших зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 не має. В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з 01 травня 2021 року слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю цих вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулася до суду 02 лютого 2024 року, суд вважає за необхідне стягнути аліменти починаючи з цієї дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_3 від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена (п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір у сумі 1211,20 грн за подачу позовної заяви підлягає стягненню з відповідача по справі ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 247, 259, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ніколенко Максим Євгенович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей не перебуваючи з батьком дітей у зареєстрованому шлюбі задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Г. Ковтун