Справа № 367/27/23
Провадження №2/367/1234/2024
02 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Шестопалової Я.В.,
при секретарі судових засідань Пронченко О.С.,
представника позивача Третяк О.О. ,
представника третьої особи Вавілова О.В. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шевченківського районного в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Орган опіки та піклування Шевченківського районного в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просили позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з гр. ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки усіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу або фізичної особи, який буде опікуватись дітьми до їх повноліття; стягнути з гр. ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу або фізичної особи, який буде опікуватись дітьми до їх повноліття; звільнити від сплати судового збору на підставі п. 14, ч. 2, ст. З Закону України «Про судовий збір».
В судовому засіданні представник позивача Третяк О.О. позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В судовому засіданні представник третьої особи Вавілов О.В. позов підтримав та просив його задовольнити.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи містися заява, в якій відповідачка просила у разі її неявки до суду, розгляд справи проводити без її присутності.
В судове засідання відповідач ОСОБА_11 не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином.
У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористались своїм правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Органом опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації порушується питання позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 , (Відповідачі), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , відносно малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 (Відповідач2), ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) наявний актовий запис про шлюб № 55 від 03.10.2014 року, складений виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
12.08.2022 року під час проведення зовнішньо-профілактичного заходу працівниками сектору ювенальної превенції Шевченківського УП ГУНП у м. Києві та Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було відвідано родину ОСОБА_3, які проживають за адресою: АДРЕСА_3 . В квартирі було виявлено двох малолітніх дітей, відсутність продуктів харчування, купи брудного мотлоху зі взуття, одежі, коврових покриттів, тощо, велику кількість тарганів та павуків, вибиті шибки, відсутність спальних місць для дітей та постільної білизни, відсутність сезонного одягу для дітей та засобів гігієни, стійкий неприємний запах, недоглянуту домашню тварину.
Інспектором сектору ювенальної превенції Шевченківського УП ГУНП у м. Києві встановлено особи мешканців за вказаною адресою та складено адміністративний протокол на гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 за статтею 184 КУпАП.
Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.08.2022 № 234, малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було відібрано від батьків - гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та поміщено до КНП «Київська міська клінічна лікарня №1».
15.08.2022 року Службою направлено запит до Служби у справах дітей Олександрійської міської ради щодо отримання інформації стосовно гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
17.08.2022 року надійшло повідомлення від КНП «Київська міська клінічна лікарня №1» про те, що малолітні діти можуть бути виписані з лікарні для подальшого влаштування.
18.08.2022 року до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направлено клопотання про влаштування малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Центру соціально-психологічної реабілітації № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Згідно інформації ЄІАС «Діти» малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають на обліку в Службі у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.
19.08.2022 року, до Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації було направлено лист про вжиття заходів щодо захисту прав та законних інтересів малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, 23.06.2022 малолітні діти були зняті з обліку, в зв`язку з тим, що родина виїхала з квартири АДРЕСА_4 , а місце проживання дітей Службі встановити не вдалося.
19.08.2022 року до Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради було направлено відповідного листа про вжиття заходів щодо захисту прав та законних інтересів малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто за місцем реєстрації.
Своїм листом-відповіддю Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради повідомила, що захист прав та законних інтересів дітей, які зареєстровані за адресою реєстрації проживання матері, а саме: АДРЕСА_1 , не входить до повноважень органу опіки та піклування виконкому Ірпінської міської ради. 14.09.2022 малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 влаштовано до відділення соціально-психологічної реабілітації Центру соціально-психологічної дітей Служби у справах дітей та сім`ї м. Києва.
23.08.2022 року до Служби прийшла гр. ОСОБА_3 , надала письмові пояснення та зобов`язання щодо належного виконання батьківських обов`язків в подальшому.
28.10.2022 року до Служби у справах дітей та сім`і Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла характеристика на ОСОБА_5 , 2011 року народження з середньої загальноосвітньої школи № 45 Подільського району міста Києва, в якій зазначено, що дитина почала навчання у школі з 01.09.2015, та дуже часто пропускала навчання.
Згідно з листом від 25.11.2022 Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомо, що за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть № 353 від 03.05.2022, складений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно Висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 №109-2959 від 30.05.2023 року, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).
Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачів відбувається втручання в їх право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).
Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:
Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, нехтують своїми батьківськими обов`язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дітьми, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклуються про стан їх здоров`я, хоча б мали це робити, тобто по своїй вині ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Судом також враховано, що відповідачі, після відібрання в них за Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.08.2022 № 234, відповідних позитивних висновків не зробили, і надалі продовжують ухилятися від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що повністю відповідає інтересам дітей.
Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України).
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на них ст. 150 СК України, відносно малолітніх дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки усіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу або фізичної особи, який буде опікуватись дітьми, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. А також стягнути з ОСОБА_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу або фізичної особи, який буде опікуватись дітьми, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України.
Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу та стягує з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки усіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу або фізичної особи, який буде опікуватись дітьми, починаючи з 02.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно. А також стягує з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу або фізичної особи, який буде опікуватись дітьми, починаючи з 02.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. з кожного.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165, 166, 167, 180-183, 192 СК України, суд -, -
Позов Органу опіки та піклування Шевченківського районного в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки усіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу або фізичної особи, який буде опікуватись дітьми, починаючи з 02.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу або фізичної особи, який буде опікуватись дітьми, починаючи з 02.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Повний текст судового рішення складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова