242/165/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2024 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Носаль А.В., розглянувши цивільну справу за позовом Акціонарного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

25.01.2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 19.02.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, згідно з яким на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий за заявою відповідача, було встановлено кредитний ліміт, з нарахуванням 5% на місяць за користування кредитом. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю. Відповідач використав кредит в загальному розмірі 46 000,00 грн. та не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 67905,81 грн., з яких: 46 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 21 905,81 грн. заборгованість по відсотках. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що позов подано з порушенням строків загальної позовної давності, передбачених ЦК України. Крім того, до матеріалів справи долучено довіреність на ім`я представника позивача, строк дії якої закінчився 31.12.2023 року. Отже, вважає, що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України є підстави для залишення позову без розгляду. Крім того, до справи не долучено копії документів, а саме: довіреності від 12.10.2021 року; Статуту та Рішення правління №40, на підставі яких діє підписант довіреності. На підставі викладеного, просить позовну заяву залишити без розгляду.

Заяви та клопотання сторін.

Представник позивача надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Інших заяв та клопотань по справі не надійшло.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25.01.2024 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 19.02.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № для придбання товару, загальний розмір кредиту 19710,00 грн. з остаточним терміном повернення кредиту 19.02.2021 року. Заборгованість по відсоткам має бути сплачена щомісячно. Погашення кредиту відбувається за графіком.

Відповідно до розділу 2 Кредитного договору, відповідач, попередньо ознайомившись з умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» , та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, виявив бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб.

Відповідно до умов договору, АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки.

На картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий за заявою відповідача, було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначений правилами користування карткою.

Згідно із умовами обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом Банком нараховані проценти, розраховані на підставі процентної ставки, розмір якої визначений тарифами Банку.

Розділ 2 Кредитного договору передбачає, що за користування кредитом АТ «ОТП Банк» нараховує проценти у розмірі 5% в місяць.

Свої зобов`язання за Договором АТ «ОТП Банк» виконав.

Згідно зі звітом-рахунком відповідач використав кредит в загальному розмірі 46000,00 грн.

Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у Договорі, чим порушив взяті на себе зобов`язання за Договором.

19.10.2023 позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості.

Станом на 10.10.2023 заборгованість за картковим рахунком за Кредитним договором № від 19.02.2019 становить 67905,81 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 46000,00 грн.; заборгованість за відсотками 21905,81 грн.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, у відзиві на позов відповідачем не спростовано отримання ним кредиту, що надавався позивачем та наявності заборгованості, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими.

Щодо заяви відповідача у відзиві про порушення позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з розрахунком заборгованості та виписки з особового рахунку, останній платіж на погашення заборгованості було здійснено відповідачем 15.11.2021 року.

З позовом до суду АТ «ОТП Банк» звернулось 21.12.2023 року, що стверджується відбитком штампу Укрпошти на конверті.

Заявлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості від 19.10.2023 року.

Таким чином, трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення кредиту позивачем не пропущений, тому зазначений довід є безпідставним.

Щодо заперечень відповідача про те,що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності та невідповідності довіреності, суд зазначає наступне.

При зверненні представника юридичної особи до суду, суд зобов`язаний перевірити повноваження особи, яка діє від імені юридичної особи, відповідність виданої представникові юридичної особи довіреності вимогам закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представник позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

Статтею 248 ЦК України визначено підстави припинення представництва за довіреністю.

На підтвердження повноважень представника позивача ОСОБА_2 до позовної заяви долучено довіреність від 20.03.2023 року, строком до 31.12.2023 року.

Згідно поштового штампу на конверті, позовна заява надійшла до суду 21.12.2023 року

Тобто, на час надходження позову до суду, повноваження ОСОБА_2 , як представника позивача на підставі довіреності від 20.03.2023 року, не були закінчені.

Крім того, відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.

Згідно з частинами першою, третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до частини першої статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї особи.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, а правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав. При цьому здійснення цього повноваження залежить від представника, бо він сам вирішує, чи використати довіреність для здійснення діяльності на користь іншої особи (довірителя), чи відмовитися від неї (постанова Верховного Суду від 17 березня 2021 року в справі № 360/1742/18).

За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року в справі № 923/876/16).

До позовної заяви була додана копія довіреності від 20.03.2023 року, згідно якої Акціонерне товариство «ОТП БАНК»(далі Довіритель), що є платником податку на прибуток на загальних підставах, в особі ОСОБА_3 , Голови Правління, якій діє на підставі Статуту та ОСОБА_4 , Члена Правління, якій діє на підставі довіреності від 12.10.2021 р.(реєстр №921), посвідченої приватним нотаріусом КМНО Соколовим О.Є. та які діють спільно на підставі Статуту та Рішення Правління №40 від 26.04.2004 р.(нова редакція 29.12.2021року) уповноважує представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Парус Фінанс» в особі Паладич А.О. представляти інтереси довірителя в судах загальної юрисдикції(в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Довіреність підписано Головою Правління В.Мудрим та Членом Правління Т.Проць.

Отже, представником позивача до позову були додані належні та достатні документи у підтвердження її повноважень, а тому заперечення відповідача щодо довіреності є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та в доход держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525,526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Частина 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати) майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позиковадець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 44/951912 (№14-10цс18) зазначено, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором.

Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст.530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонарного товариства «ОТП БАНК», місцезнаходження: 01033,, м.Київ, вул..Жилянська, 43, до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Акціонарного товариства «ОТП БАНК» () заборгованість за кредитним договором № від 19.02.2019 у розмірі 67905(шістдесят сім тисяч дев`ятсот п`ять)грн. 81 коп., з яких: 46 000(сорок шість тисяч)грн.00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 21 905(двадцять одна тисяча дев`ятсот п`ять)грн.81 коп. заборгованість по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Акціонарного товариства «ОТП БАНК» () судовий збір у розмірі 2684(дві тисячі шістсот вісімдесят чотири)грн.. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя