Номер провадження: 22-ц/813/2606/24
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції адвоката Бойко Наталії Станіславівни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2023 року, ухваленого під головуванням судді Петренка В.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

12.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, та збільшивши позовні вимоги 17.07.2023 року, просив про відшкодування моральної шкоди у розмірі 67 000,00 грн. (а.с.78-80).

Позовна заява була обґрунтована тим, що 05.01.2021 року о 21год. 15 хв. у м. Миколаєві, Інгульський район, пр-т Центральний, 313, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), за участю автомобілів марки HYUNDAI, модель KONA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та марки ВМW, реєстраційний номер НОМЕР_2 , модель X3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

05.01.2021 року працівником патрульної поліції 2 взводу 1 роти батальйону № 1 УПП в Миколаївській області складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вимог п.п.2.3 «б», 10.03 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ст. 124 кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.03.2021 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року, у справі №489/264/21 адміністративну справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на те, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутності складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше), позивач просив його вимоги задовольнити.

Крім того, позивач вказав, що вищевказаними діями йому було завдано моральну шкоду, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Пояснив, що його переживання супроводжувались інтенсивними негативними почуттями: обурення через безпідставність дій працівників поліції, їхнє повільне знущання над ним, власну безправність і приниження. У результаті зазначених неправомірних дій відбулись суттєві та неприємні зміни у його житті. Необхідність збирання документів, звернення за юридичною допомогою та до суду, доведення його невинуватості в місцевому та апеляційному судах позначалось на душевному стані та призвело до погіршення відносин в сім`ї.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом, що і стало підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 60 000,00 грн. компенсації моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.135-144).

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2023 року, ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.148-152).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (а.с.195-196).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 22.03.2024 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, а саме: 22.03.2024 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2024 року (а.с.189), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (а.с.190-194).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступні обставини.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог, а також із того, що протягом 10 місяців позивач був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.91-95).

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується із висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2021 року працівником патрульної поліції 2 взводу 1 роти батальйону № 1 УПП в Миколаївській області складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вимог п.п.2.3 «б», 10.03 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.03.2021 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року, у справі №489/264/21 адміністративну справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення (а.с.7-10).

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, встановлених ст.ст. 1173, 1174 ЦК України.

Згідно ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Таким чином, враховуючи викладене, слід дійти висновку про те що дії працівника патрульної поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

При цьому слід зазначити, що відшкодування моральної шкоди здійснюється незалежно від вини її заподіювача.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду: у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, а також у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.01.2022 року у справі № 953/6561/20.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що на спірні правовідносини не розповсюджується Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Доводи заявника апеляційної скарги - Департаменту патрульної поліції про те, що строк незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності склав 3 місяці, є також безпідставними, оскільки, як було вказано вище і вбачається з матеріалів справи, розгляд справи про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1 здійснювався з 05.01.2021 року - з дня складення інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Миколаївський області лейтенантом поліції Мкртчан М.Г. протоколу про адміністративне порушення по 19.10.2021 року - момент набуття законної сили постанови судді Ленінського районного суду від 30.03.2021 року, якою адміністративну справу №489/264/21 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто 9 місяців і 14 днів.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з визначенням судом першої інстанції терміну незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме: 10 місяців.

Так, як вже зазначалося, протокол відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення складений 05.01.2021 року.

Постанова про залишення без змін постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2021 року прийнята судом апеляційної інстанції 19 жовтня 2021 року.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку про те, що термін незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності складає 9 місяців та 14 днів, а не 10 місяців, як помилково зазначив в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції.

Враховуючи, що термін незаконного притягнення до адміністративної відповідальності складає 9 місяців та 14 днів, розрахунок моральної шкоди буде складати 63 426,67 грн. (6 700,00 грн. мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2023 року х 9 місяців та 14 днів = 63 426,67 грн.).

При цьому слід зазначити, що на час розгляду справи в суді першої інстанції, розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2023 року визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» і складав 6 700 грн.

Районний суд стягнув моральну шкоду у розмірі 60 000,00 грн. Позивач з даним розміром моральної шкоди погодився та у встановленому законом порядку судове рішення не оскаржив, та більше того, просив його залишити без змін.

Згідно ч. ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, судове рішення суду змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін його в резолютивній частині.

Зважаючи на те, що резолютивна частина рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2023 року підлягає залишенню без змін, апелянт не має права на відшкодування судових витрат.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції адвоката Бойко Наталії Станіславівни задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2023 року змінити.

Викласти мотивувальну частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2023 року в редакції мотивувальної частини даної постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк