ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бойка Володимира Володимировича на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев Ігор В`ячеславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев Ігор В`ячеславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За яким просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 27181 від 05 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» заборгованість за кредитним договором № МТС-630878654 від 23 березня 2018 року у загальному розмірі 53 352 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року позов задоволено та ухвалено визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 27181 від 05 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» заборгованість за кредитним договором № МТС-630878654 від 23 березня 2018 року у загальному розмірі 53 352 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн 80 коп. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині незадоволених вимог заяви про стягнення витрат на правову допомогу, та задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно зменшив суму витрат на правову допомогу, а тому в цій частині рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Бойка Володимира Володимировича на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Так, стягуючи витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є складною, судами розглянуто велику кількість подібних справ є визначена судова практика з їх розгляду у тому числі правові висновки Верховного Суду. Справа розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому адвокатом не витрачався час на участь у судовим засіданнях. Зважаючи на категорію та складність справи, а також на дії представника відповідача, який подав заяву про визнання позову, суд вважав за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, колегія суддів не може погодитись із визначеним розміром витрат на правничу допомогу, з огляду на наступне.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №465/3458/15-ц (провадження №61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі №759/14346/16 (провадження №61-12783св21).

Позивачкою, до ухвалення місцевим судом рішення у справі, було надано копію договору №б/н про надання правової допомоги від 17.08.2023 року, укладеного з адвокатом Бойком В.В. (а.с. 14-15); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6367 від 11.04.2019 року (а.с. 18); копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 16.08.2023 року (а.с. 1); копію кошторису витрат у суді першої інстанції на правову допомогу адвокатом Бойко В.В. (а.с. 16).

Докази надання професійної правничої допомоги позивачу були подані до суду першої інстанції разом із позовною заявою.

Згідно пункту 3.1 договору про надання правової допомоги від 17.08.2023 року, сторони цього договору домовились, що гонорар за договором в кожній окремій судовій інстанції (першій, апеляційній або касаційній) становить в розмірі 50000,00 грн., який стягується в разі задоволення позову, з відповідача за судовим рішенням. Розміри оплати за конкретні дій адвоката визначені в кошторисі, що є невід`ємною частиною договору для розрахунку вартості фактично наданої правової допомоги адвокатом.

За змістом пункту 3.3 вказаного вище договору, сторони договору домовились про сплату гонорару адвокату після винесення остаточного рішення у справі у судах.

Відповідно до кошторису витрат у суді першої інстанції на правову допомогу адвокатом Бойком В.В., визначено наступну вартість послуг адвоката: консультування клієнта до початку складання (написання) позовної заяви - 5000,00 грн., написання (складання) заяви про забезпечення позову - 10000,00 грн., написання (складання) позовної заяви - 15000,00 грн, консультування клієнта у процесі ведення справи - 5000,00 грн, написання (складання) відповіді на відзив - 5000,00 грн, написання (складання) заперечення по справі - 5000,00 грн, написання (складання) додаткових пояснень - 5000,00 грн (а.с. 16).

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатом Бойком В.В. у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, адвокат Бойко В.В. склав та подав до суду позовну заяву (а.с. 1-11).

Отже, враховуючи зміст зазначеного вище кошторису, матеріалами справи підтверджено надання адвокатом Бойком В.В. правничої правової допомоги ОСОБА_1 , що погоджено договором, на суму 15000,00 грн.

ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» заперечувало щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим звернулися до суду із клопотанням про зменшення судових витрат (а.с. 34).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, доведеність виконаних адвокатом Бойком В.В. робіт з професійної правничої допомоги ОСОБА_1 в суді першої інстанції на суму 15000,00 грн., а також враховуючи відсутність детального погодинного розрахунку наданих послуг із зазначенням вартості кожної послуги окремо; беручи до уваги незначну складність справи, обсяг наданих послуг, а також подане ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, керуючись принципом справедливості та верховенства права - колегія дійшла висновку, що понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню та стягненню з відповідача у розмірі 10000,00 грн.

Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи в суді. Такі витрати є судовими витратами і відшкодовуються в порядку, передбаченому процесуальним законом, та не є позовними вимогами.

Колегія звертає також увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Такі висновки відповідають також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 (провадження №6122131 св 19).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., тому рішення підлягає скасуванню в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржене лише в частині витрат на професійну правничу допомогу, тому суд апеляційної інстанції справу в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням у цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бойка Володимира Володимировича задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко