ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1772/21

Провадження № 22-ц/4820/575/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 675/1772/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Н.А.ГРУП» на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Н.А.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В жовтні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Н.А.ГРУП» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість з повернення наданого кредиту в розмірі 18000 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 6453 грн. 86 коп. та штрафу за порушення строків сплати чергових платежів в розмірі 9000 грн., а також стягнути судові витрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 23 лютого 2021 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту «Ануїтет» № -1. Зазначений Договір укладено в електронній формі, шляхом використання відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Порядок та умови надання кредиту визначились Договором та Правилами про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту «Ануїтет» ТОВ «ФК «Н.А. Груп», затверджених протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Н.А. Груп» від 14 жовтня 2020 року № 13 (далі «Правила»). Відповідно до п. 1.3 Правил вони є невід`ємною частиною Договору, що укладається між ТОВ «ФК «Н.А. Груп» та ОСОБА_1 . Правила є доступними на офіційному веб-сайті ТОВ «ФК «Н. А. Груп». Згідно п. А. 1., п. А. 2. Договору ТОВ «ФК «Н. А. Груп» зобов`язалося надати ОСОБА_1 на умовах зворотності, строковості та платності кредит, а відповідчка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за кожен день користування кредитом у встановлений строк на умовах: -18000,00 грн. - сума кредиту, де -3000,00 грн. - частина суми кредиту, яка утримується ТОВ «ФК «Н. А. Груп» з метою оплати процентів за перший день користування кредитом; -729 днів строк кредиту; -20,00% - процент за 1 день користування кредитом; -89,00% - процент за кожен день користування кредитом 2 го дня; -22 лютого 2023 року термін (дата) повернення кредиту;

-39024,74 грн. загальна вартість кредиту із розрахунку користування протягом строку кредиту.

Пунктом А.3.Договору сторони погодили, що кредит за цим договором надається ОСОБА_1 на строк кредиту та підлягає поверненню відповідачем разом із процентами за користування кредитом шляхом здійснення оплати чергових платежів не пізніше термінів сплати Чергових платежів, які встановлені графіком платежів. ТОВ «ФК «Н. А. Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало своєчасно та у повному обсязі, у тому числі шляхом перерахування суми кредиту, у розмірі встановленому кредитним договором на банківську карту відповідачки, що підтверджується витягом платіжної системи. Відповідачка не заперечувала проти зарахування грошових коштів на належний їй банківський рахунок, чим фактично визнала факт отримання кредиту та виконання ТОВ «ФК «Н. А. Груп» його договірних зобов`язань відповідно до договору. Відповідачка не здійснює оплату згідно графіку платежів, який передбачений кредитним договором, на користь ТОВ «ФК «Н. А. Груп» для погашення кредиту і процентів за користування ними.

У зв`язку з викладеним, беручи до уваги той факт що відповідачкою не були виконані зобов`язання за кредитним договором, з урахуванням того, що строк прострочення сплати чергових платежів перевищує 100 календарних днів, станом на 06 вересня 2021 року утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути на його користь.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Н. А. ГРУП» заборгованість за договором «Ануїтет» № -1 від 23лютого 2021 року станом на 03 вересня 2021 року у сумі 15000 грн, що складає заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) та 7500 грн, що складає штраф у розмірі 50 % від суми наданого кредиту; судові витрати у розмірі 1526 одна тисяча п`ятсот двадцять шість) грн. 77 коп. В задоволенні решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ТОВ «Фінансова компанія «Н. А. ГРУП» подало апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що під час розгляду справи суд прийшов до безпідставного висновку про обов`язкове підписання відповідачем Правил надання коштів в позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту «Ануїтет», і як в наслідок, невиконання цього обов`язку (чи права) відповідачкою, судом зроблено ще один помилковий висновок про неможливість встановлення конкретних умов укладеного кредитного договору. Апелянт зазначає, що ще перед укладенням кредитного договору ОСОБА_1 в повному обсязі ознайомилася із текстом кредитного договору та Правил, повністю їх розуміла та зобов`язалася виконувати, про що свідчить п. В.1.4 кредитного договору.

Крім того, п. А.7 кредного договору визначає, що невід`ємною частиною договору є Правила, чинні на момент його укладення, розміщені на веб-сайті кредитодавця. Ці правила були доступні для ознайомлення як на момент укладення кредитного договору, так і на даний час. Умовою п. В.1.1. договору встановлено, що перед укладенням договору, позичальник повідомлений та озайомлений кредитодавцем з інформацією, яка передбачена ст.. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і Закону України «Про споживче кредитування». Тому апелянт вважає всі твердження суду та відповідачки про відсутність або не надання якоїсь інформації не відповідають дійсності та не перевірені належним чином.

Крім того, вважає безпідставним посилання суду в рішенні на відсутність у відповідачки інформації, яка передбачена ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки з 2016 року вказана стаття не регулює права споживачів.

Також апелянт вважає безпідставним посилання суду на правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 11.03.2015 р. по справі № 6-16цс15 та постанову від 03.07.2019 р. по справі № 342/180/17, оскільки обставини цих справ не є аналогічними за змістом до справи, що розглядається, відносини ґрунтуються на зовсім інших нормах права, в іншому правовому полі.

Відповідачка рішення суду в частині встановлених судом умов укладення кредитного договору в апеляційному порядку не оскаржила.

Заслухавши доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення в частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, а саме в частині стягнення заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) та стягнення штрафу в розмірі 50% від суми наданого кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що 23 лютого 2021 року між ТОВ ТОВ «Фінансова компанія «Н. А. ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «Ануїтет». Зазначений договір укладено в електронній формі, шляхом використання ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому, відмовивши в частині вимог щодо стягнення заборгованості зі сплати нарахованих відсотків, суд прийшов до висновку, що підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою ТОВ «Фінансова компанія «Н. А. ГРУП» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

З такими висновками суду не можна погодитися з огляду на наступне.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України), тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Отже, судом встановлено, що 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП.» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт, між ТОВ "Фінансова компанія Н.А.Груп"було укладено Договір (індивідуальна оферта) №-1надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «Ануїтет», за умовами якого позивач на умовах зворотності, строковості, платності надав відповідачу кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за кожен день користування кредитом у встановлений строк на таких умовах: 18000 грн. сума кредиту, де 3000 грн. частина суми кредиту, яка утримується кредитодавцем з метою оплати процентів за перший день користування кредитом; 729 днів строк кредиту; 20% - процент за 1 день користування кредитом; 89% процент за кожен день користування кредитом з 2-го дня.

Термін (дата) повернення кредиту - 22.02.2023 року.

Відповідно до п. В.1.1 перед укладанням договору позичальник була повідомлена та ознайомлена кредитодавцем з інформацією про кредитодавця та інформацією, яка передбачена ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" і Законом України "Про споживче кредитування", що розміщена на веб-сайті кредитодавця за адресою: https://creditbox.in.ua.

Крім того, згідно до п. В.1.2 перед укладанням цього договору їй був наданий паспорт споживчого кредиту, з яким вона уважно ознайомилася та зрозуміла умови, які наведені у ньому.

Як передбачено п. А.7. та п. А.8. Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «Ануїтет» кредитодавця, чинні на момент укладення Кредитного договору, розміщені на веб- сайті кредитодавця.

Згода на укладення договору саме такого змісту підтверджується підписанням договору ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором k2pxt9. Підписання договору в електронній формі визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», що відповідає правилам ч. 1ст. 205 ЦК України та свідчить про добровільне укладення між сторонами вищевказаного договору та виникнення між ними на підставі цього договору цивільно-правових правовідносин.

Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.

Слід звернути увагу, що вказаний договір укладено за ініціативи позивача, при цьому остання свідомо уклала договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору. Таким чином, підписавши договір позивачка погодилася з усіма умовами даного правочину і взяла на себе зобов`язання щодо його виконання.

Судом першої інстанції, вказані обставини не були належними чином перевірені, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Відповідно до п.п. А.2, А.3. кредитного договору сторони погодили, зокрема, суму кредиту - 18000 грн., строк кредиту 729 днів, процент (фіксована ставка) за 1 (перший) день користування кредитом, процентів у день 20%, процент (фіксована ставка) за кожен день користування кредитом, починаючи з 2 (другого) дня користування, процентів річних - 89%, термін (дату) повернення кредиту 22.02.2023р., загальну вартість кредиту із розрахунку користування протягом строку кредиту 39024,74 грн., а також сторони погодили, що кредит за Кредитним договором надається позичальнику на строк кредиту та підлягає поверненню позичальникові із процентами за користування кредитом шляхом здійснення оплати чергових платежів, встановлені Графіком платежів, що наведений у Кредитному договорі.

Оплата позичальником процентів за 1 (перший) день користування кредитом, здійснюється шляхом утримання кредитодавцем частини суми кредиту у день надання кредиту. З метою оплати позичальником процентів за 1 (перший) день користування кредитом, позичальник - ОСОБА_1 доручає кредитодавцю - ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП.» утримати суму таких процентів, сторони визначили, що такий розмір складає 3000 грн., вказана сума утримується з суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику.

Згідно п. А.4. договору, визначено, що частина суми кредиту, зокрема, стронами визначено її розмір у 15000 грн. надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника або на банківську карту, реквізити яких надані позичальником кредитодавцю в порядку передбаченому Правилами.

Отже, з наведеного вбачається, що сторонами погоджено отримання ОСОБА_1 в кредит саме 18000 грн. При цьому, 3000 грн. з цієї суми це проценти за 1 (перший) день користування кредитом, а 15000 грн. в безготівковому порядку було перераховано на банківський рахунок позичальника.

Таким чином, сторонами було погоджено сплату відсотків у визначному договором порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається,

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Матеріали справи не містять відомостей щодо не згоди відповідачки з умовами договору в будь якій його частині.

Крім того, в апеляційному порядку ОСОБА_1 рішення суду також не оскаржила, що свідчить про визнання нею укладення кредитного договору на визначених між сторонами умовах.

Отже, оскільки встановлено, що між сторонами було укладено Договір (індивідуальна оферта) №-1 надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «Ануїтет», за умовами якого позивач на умовах зворотності, строковості, платності надав ОСОБА_1 кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за кожен день користування кредитом у встановлений строк на визначених договором умовах, тому висновки суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом є помилковим та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП.» підлягає до стягнення заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом.

Однак, при вирішенні позовних вимог в частині стягнення штрафу, колегія суддів звертає увагу, що п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19», спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (зі змінами). Позивачем пред`явлено позов в жовтні 2021 року, тобто під час дії встановленого карантину, тому пред`явлення вимоги про стягнення штрафу під час дії карантину є неправомірним, відповідно в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню і в позові в цій частині слід відмовити.

Таким чином, оскільки відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, сплативши лише один черговий платіж, тому, з урахуванням сплаченого платежу, позов в цій частині вимог слід задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП.» 18000 грн. заборгованості наданого кредиту та 6453 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, а всього 24453 грн.

Вказані обставини суд першої інстанції до уваги не взяв, його висновки не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП.» 18000 грн. заборгованості наданого кредиту та 6453 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП.» заявлено з ціною 33453 грн. 86 коп. і задоволено на суму 24453 грн., тобто на 73, 09% (24453х100: 33453,86).

При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 2270 грн. тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП.» слід стягнути судовий збір за подання позову у розмірі по 1697,96 грн. (2270х73,09%).

При поданні апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір в сумі 4380 грн, апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП.» задоволено на 73,09%, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП.» слід присудити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3201,34 грн. (4380х73,09%).

Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Н.А.ГРУП» задовольнити частково.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Н.А.ГРУП» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Н.А.ГРУП» (місцезнаходження 04211, місто Київ, вул. Оболонська набережна, 7, корпус 2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43240883) 24453 грн. заборгованості за кредитним договором.

В решті позову відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Н.А.ГРУП» (місцезнаходження 04211, місто Київ, вул. Оболонська набережна, 7, корпус 2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43240883) судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4898,96 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2024 року

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова