Справа № 203/6018/23
Провадження № 2/0203/317/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
25 березня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Шаблі О.І.,
розглянувши у спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У жовтні 2023 року позивач, за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно розпорядженню Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 внаслідок припинення роботи Іллічівським районним судом м. Маріуполя з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, продовженого до 13 травня 2024 року, через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 28 серпня 2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей подружжя не має, однак сімейне життя з відповідачем не склалося. Так, перед початком повномасштабного вторгнення рф на територію України сторони виїхали з м. Маріуполя Донецької області до Королівства Нідерладни, де їх шляхи розійшлися. З початку 2022 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені та спільного господарства вони не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати.
Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року зазначену позовна заява направлялася до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку ст. 29 ЦПК України.
В той же час, ухвалою Верховного Суду у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Карпенко С.О. від 20 листопада 2023 року відмовлено у визначенні підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився, 20 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримують у повному обсязі та наполягають на його задоволенні.
У зв`язку з відсутністю поштового обігу з містом Маріуполем Донецької області, де зареєстрована відповідач, і що знаходиться на тимчасово окупованій та, відповідно, непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено в тому числі шляхом розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача та його роботи суду позивачем не повідомлялося, а як внутрішньо переміщена особа відповідач згідно даних Національної сервісної служби України не зареєстрована.
Відзив відповідачем не подавався.
За таких обставин, з урахуванням відсутності заперечень позивача за правилами ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 серпня 2021 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Кальміуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 146, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 28 серпня 2021 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 3).
Від шлюбу сторони дітей не мають.
Сімейне життя у сторін не склалося, оскільки перед початком повномасштабного вторгнення рф на територію України сторони виїхали з м. Маріуполя Донецької області до Королівства Нідерладни, де їх шляхи розійшлися. З початку 2022 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені та спільного господарства вони не ведуть.
Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу.
Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін.
Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, враховуючи неявку відповідача, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.
Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотав, тому судові витрати з відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 28 серпня 2021 року Кальміуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 146 - розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишити без змін.
Відповідач вправі подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 25 березня 2024 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя О.В. Колесніченко