ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м.Суми

Справа №583/216/24

Номер провадження 22-ц/816/875/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

у присутності:

представника заінтересованої особи ОСОБА_1 адвоката Кудіна Олександра Михайловича

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Собиною Павлом Миколайовичем,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2024 року у складі судді Плотникової Н.Б., ухвалене в м. Охтирка Сумської області, повний текст рішення виготовлено 22 січня 2024 року,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , орган опіки та піклування виконавчий комітет Охтирської міської ради, про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

16 січня 2024 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Собину П.М. звернувся до суду із вказаною заявою.

Свої вимоги мотивував тим, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживала разом із матір`ю ОСОБА_4 та вітчимом ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Мати померлої ОСОБА_1 забрала онука до себе та просила, щоб він тимчасово пожив з нею, проти чого заявник не заперечував. Проте, ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання онука з нею. Заявник забрав сина до себе та повідомив ОСОБА_1 , що вона зможе бачитися з онуком за попередньою домовленістю з ним з врахуванням навчального періоду ОСОБА_7 .

Зазначає, що ОСОБА_6 кожного дня приїздила до нього на роботу та додому, де висловлювалася на його адресою нецезурною лайкою, погрожувала викрасти онука, приїздила до школи, заважаючи проводити навчальний процес.

12 січня 2024 року ОСОБА_6 разом зі своєю сестрою та племінником забрали дитину та повезли у невідомому напрямку, у зв`язку з чим ОСОБА_2 подав до відділу поліції заяву про викрадення сина. Лише за сприяння працівників поліції ОСОБА_6 повернула дитину батьку.

Вважає, що мають місце факти домашнього насильства з боку ОСОБА_1 щодо нього та дитини. Її поведінка негативно впливає на розвиток дитини та вносить негативні корективи у спілкуванні батька з сином.

Посилаючись на вказані обставини, просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк 6 місяців, а саме:

1)Заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці спільного проживання, перебування, роботи, навчання ОСОБА_2 та його сина ОСОБА_3 на строк 6 місяців;

2)Заборонити контактувати ОСОБА_1 особисто та через третіх осіб з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 6 місяців або до набрання законної сили рішення суду щодо визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 та набрання законної сили рішенням суду щодо участі баби в спілкуванні з онуком, що наступить раніше.

Рішенням Охтирського міськрйонного суду Сумської області від 18 січня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 через свого представника адвоката Собину П.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заяву про видачу обмежувального припису задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі № 583/5726/23 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Тобто на момент ухвалення оскаржуваного рішення був відсутній спір про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_2 сам звернувся до суду для визначення способу спілкування баби з онуком, так як ОСОБА_1 не рахується ні з графіком навчання дитини, ні з зайнятістю батька з сином, діє з постійним психологічним тиском. ОСОБА_1 вчиняє тиск на дитину з метою недопущення звикання дитини до нормальних умов проживання з батьком, тому постійно принижує його в присутності дитини та в присутності дитини повідомляє, що ОСОБА_2 не є батьком дитини.

Вважає, що суд ухвалив рішення без врахування наявності психологічного насильства зі сторони ОСОБА_1 стосовно заявника та дитини.

Наголошує на тому, що він звернувся до суду із заявою про винесення обмежувального припису не з метою уникнення можливості спілкування баби з онуком, а для забезпечення психологічного спокою дитини та гармонійного проживання та розвитку дитини в сім`ї батька.

На його думку, за час розгляду судом його позову про визначення способу спілкування баби з онуком, ОСОБА_1 своїми негативними висловлюваннями відносно нього сформує неповагу дитини до батька, що вкрай негативно вплине на формування характеру дитини. Він звернувся до суду за захистом свого особистого простору, за захистом від постійного психологічного тиску на нього та дитину.

Вважає, що суд проігнорував, що психологічне насильство з боку ОСОБА_1 носить постійний характер, проявляється в її протиправній поведінці щодо невизнання його батьком дитини, приниження гідності заявника на очах сторонніх осіб.

На думку скаржника, не можуть бути застосовані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09 червня 2022 року у справі № 216/4309/21, оскільки правовідносини у справі № 216/4309/21 та у справі, рішення в якій переглядається, не є аналогічними.

Зазначає, що ОСОБА_1 до цього часу не визнає його батьком дитини та застосовує щодо нього погрози, що підтверджується аудіозаписом.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.

Апелянт та його представник в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, від представника адвоката Собини П.М. 26.03.2024 о 13-31 надійшла заява про відкладення слухання справи , у зв`язку із його зайнятістю у розгляді іншої справи, яка призначена до розгляду на 14.00 на підтвердження чого ним надана інформація із сайту «Судова влада України» .

Представник заінтересованої адвокат Кудін О.М. заперечує проти відкладення розгляду справи.

Колегія суддів вважає за необхідне відмовити представнику апелянта у задоволенні заяви про відкладення розгляду справи, оскільки ним не надано переконливих доказів неможливості прийняття участі у розгляді даної справи, слухання якої розпочалось о 16.12., в режимі відео конференції власними технічними засобами і не явка сторін та інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

ОСОБА_1 є бабою малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати дитини ОСОБА_4 21 жовтня 2022 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 (а.с. 7, на звороті), а 18 квітня 2023 року вона померла (а.с. 8).

Учасники справи не заперечують обставини того, що до моменту смерті ОСОБА_4 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з матір`ю ОСОБА_4 та вітчимом ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері - ОСОБА_4 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , став проживати зі своєю бабою ОСОБА_1 .

На час розгляду справи судом малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою він зареєстрований з 11 січня 2024 року (а.с. 11).

В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває цивільна справа № 583/139/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Крім того, в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебувала цивільна справа № 583/5726/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Також в суді першої інстанції представник органу опіки та піклування пояснила, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір з приводу визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 та участі у його вихованні, і через це між сторонами склалися неприязні стосунки. ОСОБА_1 любить онука і турбується щодо його долі.

На підтвердження своїх вимог заявником надано наступні документи:

- відповідь директора Охтирської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11 Охтирської міської ради Сумської області від 15 січня 2024 року, з якої вбачається, що 8, 10, 11 та 12 січня 2024 року ОСОБА_1 приходила до школи до свого онука ОСОБА_9 . 08 січня 2024 року ОСОБА_10 навчався дистанційно та був відсутній у закладі. 10 січня 2024 року бабуся спілкувалася з онуком в коридорі в присутності вчителя 1 класу та на пропозицію директора школи відпустити дитину на урок та спілкуватися після уроків, не порушуючи освітній процес, бабуся погодилася і покинула заклад освіти. 11 січня 2024 року вона спілкувалася з онуком під час перерви та на рекомендацію директора школи не завдавати шкоди дитині, не травмувати його морально, не заважати навчатися та вирішувати сімейні проблеми з батьком поза межами школи, розмовляла підвищеним тоном та після пояснення щодо наміру викликати службу охорони покинула заклад. 12 січня 2024 року бабуся прийшла до закладу зі старшим онуком та невідомою жінкою та спільно з класним керівником чекали батька хлопчика. Під час уроку близько 12.10 год. невідома жінка почала голосно кричати та погрожувала звернутися до суду, на пояснення не реагувала, а продовжила кричати, чим заважала проводити урок. Дочекавшись батька ОСОБА_2 разом з ним та ОСОБА_7 покинули заклад освіти (а.с. 10);

-відеозаписи, що містяться за посиланнями: https://youtu.be/IbDPKiEODf0, - ІНФОРМАЦІЯ_3 , - https://youtu.be/syHBWMSIFPw;

-талон-повідомлення про звернення ОСОБА_2 12 січня 2024 року о 12-16 год. до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з заявою про те, що ОСОБА_1 біля школи №11 намагається забрати дитину заявника, дитину посадили до автомобіля та поїхали (а.с. 12, на звороті);

-талон-повідомлення про звернення ОСОБА_2 12 січня 2024 року о 13-32 год. до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з заявою про те, що слідча ОСОБА_11 не бажає проводити невідкладний обшук у зв`язку з викраденням дитини та вносити відомості до ЄРДР, заявник просить оголосити розшук дитини для виявлення дитини та передачі її батькові (а.с. 12);

-талон-повідомлення про звернення ОСОБА_12 12 січня 2024 року о 14-18 год. до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з заявою про те, що в присутності адвоката Осебська Н.О., її сестра ОСОБА_13 та племінник ОСОБА_14 викрали дитину (а.с. 13);

-талон-повідомлення про звернення ОСОБА_2 13 січня 2024 року о 13-06 год. до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з заявою про те, що ОСОБА_1 забрала його сина без дозволу батька (а.с. 11, на звороті).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та участі у його вихованні, який виник після смерті матері дитини ОСОБА_4 , і цей спір не може бути вирішений шляхом застосування заходів обмежувального припису. Крім того, надані заявником докази не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявника чи його малолітнього син, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність конфлікту між заявником та ОСОБА_1 , судом не встановлено також випадків будь-якого насильства, а також ризиків настання насильства у майбутньому.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини видачі обмежувального припису, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника як встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Судове рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону).

Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону).

Оскільки справа за заявою про видачу обмежувального припису розглядається на підставі відповідних норм ЦПК України, обставини щодо домашнього насильства мають бути доведені належними та допустимими доказами, та, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні на підставі оцінки наданих суду належних та допустимих доказів. На таких же засадах суд дає оцінку ризикам.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Заявник звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, посилається на те, що ОСОБА_1 вчиняє психологічне насильство щодо нього та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В даній справі встановлено, що між заявником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті матері дитини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та участі у його вихованні, у зв`язку з чим між заявником та ОСОБА_1 склалися неприязні відносини.

Та обставина, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2024 року було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, не свідчить, що між сторонами перестав існувати спір щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За повідомленням представника заінтересованої особи адвоката Кудіна О.М. ОСОБА_1 вдруге звернулась до суду із позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, на підставі оцінки ризиків дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав вважати, що ОСОБА_1 вчиняє психологічне насильство щодо заявника та малолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наданим відеозаписам та талонам повідомленням місцевий суд надав належну оцінку, вказавши, що вони не містять доказів вчинення домашнього насильства над заявником та дитиною з боку ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Саме по собі звернення заявника до органів поліції не є належним доказом на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

Усі докази мають відповідати загальним положенням, установленим статтями 76-80 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність у цій справі обставин щодо вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 стосовно заявника та малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Собиною Павлом Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 березня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов