РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2023 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.04.2014 по 31.10.2021 позивач надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Оплату за надані послуги відповідачі в повному обсязі не здійснювали, у зв`язку із чим мають заборгованість розміром 35 410,96 грн. Претензій щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.

Відповідач-2 ОСОБА_2 з позовом не погодилась з тих підстав, що в період часу з 01.04.2014 по 31.10.2023 вона не проживала в кімнаті 17/7 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , ніяких договорів на обслуговування з Концерном «МТМ» не укладала, не користувалась послугами, ніяких платежів за користування послугами не сплачувала. Придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає по теперішній час. Також зазначила, що позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності. Просила залишити позов без задоволення.

Судом проведено такі процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Позовна заява з доданими до неї документами була направлена відповідачам позивачем до звернення до суду із позовом, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями квитанції АТ «Укрпошта» від 22.11.2023, рекомендованого повідомлення про відправлення кореспонденції та опису вкладення у конверт (а.с. 15-16).

Копію ухвали від 27.11.2023 було направлено відповідачу-1 ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 03.12.2023 «за закінченням терміну зберігання».

Копію ухвали від 27.11.2023 було направлено відповідачу-2 ОСОБА_2 рекомендованим листом із повідомленням, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 05.12.2023 «адресат відсутній за вказаною адресою».

У зв`язку із цими обставинами, судом було повторно направлено вищезазначені матеріали відповідачам.

Від відповідача-1 ОСОБА_1 конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 23.01.2024 «адресат відсутній за вказаною адресою».

Копію ухвали від 27.11.2023 відповідач-2 ОСОБА_2 отримала, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням.

12.02.2024 від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позов з доданими до нього документами.

19.02.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, за змістом якої відповідно до п. б ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні. Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 передбачено - споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, шо підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). В даному випадку відповідачі повинні були надати відповідні документи, які б підтверджували фактичне не проживання за адресою надання послуг. Однак, відповідачі не звертались до позивача ні в письмовій, ні в будь-якій іншій формі з приводу своєї відсутності за місцем реєстрації, підтверджуючих документів про даний факт також не надали. Позивача не було повідомлено належним чином щодо фактичного не проживання за адресою надання послуг чи зняття з місця реєстрації. Позивач звертається з позовом про стягнення заборгованості за спожиті послуги з ОСОБА_2 за період 01.12.2015 по 19.08.2020. Тобто, за період, коли відповідач була зареєстрована за вказаною адресою та фактично отримувала послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Позов просила задовольнити в повному обсязі.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

З урахуванням викладеного, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані відповідачі. При цьому, відповідач-1 ОСОБА_1 зареєстрована у кімнаті гуртожитку з 24.07.1991, а відповідач-2 ОСОБА_2 з 05.11.2009 по 20.08.2020, що підтверджується довідками Концерну «Міські теплові мережі» щодо заборгованості, долученими до позовної заяви.

Відповідно до розрахунків суми заборгованості, за період з 01.04.2014 по 31.10.2023 заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води складає загалом 35 410,96 грн., у тому числі заборгованість відповідача-1 ОСОБА_1 за період з 01.04.2014 по 30.11.2015 склала 3 190,28 грн., відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 по 19.08.2020 склала 29 583,70 грн., та відповідача-1 ОСОБА_1 за період з 20.08.2020 по 31.10.2023 склала 2 636,98 грн.

У той же час, відповідач-2 ОСОБА_2 у відзиві на позов зазначила, що вона не проживала у кімнаті гуртожитку, послугами позивача не користувалась, у зв`язку із фактичним проживанням за іншою адресою.

На підтвердження проживання за іншою адресою відповідачем-2 надано копію її довідки від 18.11.2019 № 2304- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання: АДРЕСА_4 . Також, відповідачем-2 надано копію дозволу для переміщення осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, де у графі місце реєстрації зазначена адреса: АДРЕСА_5 . Позивачем з урахуванням засад змагальності цивільного судочинства факт реєстрації відповідача-2 за іншою адресою, аніж адреса надання послуг, відповідними доказами не спростовано.

Невдовзі після її переміщення з Луганської області, 20.01.2020 відповідач-2 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , та з того часу фактично в ній проживає та має зареєстроване місце проживання у ній.

Окрім того, суд також враховує положення ч. 1 ст. 71 ЖК України, відповідно до якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є членом сім`ї ОСОБА_1 (у відзиві зазначила, що ОСОБА_1 її сестра). Разом із тим, після виїзду з м. Запоріжжя до м. Алчевськ Луганської області у 2005 році минуло більше 6 місяців, отже, ОСОБА_2 втратила право користування цим жилим приміщенням.

Відтак, суд погоджується із доводами відповідача-2 ОСОБА_2 про відсутність підстав покладення на неї відповідальності за оплату послуг з теплопостачання протягом періоду з 01.12.2015 по 19.08.2020, а тому у частині стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за цей період позов Концерну «Міські теплові мережі» не підлягає задоволенню.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.

За умовами ст. 68 Житлового кодексу України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, що втратили чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85, але діяли у період виникнення заборгованості, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання; централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення кімнати, в якій зареєстрована відповідач-1.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Доказів ненадання виконавцем або припинення надання вказаних послуг позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач-1 як особа, яка зареєстрована у цій кімнаті, ними користувалась, а тому виходячи із вищенаведених вимог законодавства відповідач-1 була зобов`язана своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, а також наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Відповідач-2 ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву, зазначила про те, що позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності.

Так, з розрахунку суми позову за період з 01.12.2015 по 19.08.2020 року випливає, що відповідач-1 ОСОБА_1 здійснювала оплати за надані послуги. При цьому, у листопаді, грудні 2019 року, січні 2020 року та у червні, липні, серпні 2020 року відповідач-1 сплачувала більшу суму, ніж були здійснені нарахування у ці періоди. Аналогічним чином з розрахунку суми позову за період з 20.08.2020 по 31.10.2023 випливає, що з вересня 2020 року по жовтень 2021 року відповідач-1 сплачувала більшу суму, ніж були здійснені нарахування у ці періоди. Зазначені дії відповідача-1 свідчать про визнання нею наявності заборгованості та здійснення її часткового погашення. Отже, у даному випадку строк позовної давності перервався, а тому перебіг позовної давності розпочався заново з наступного дня після здійснення відповідачем-1 оплати боргу уперше в листопаді 2019 року.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача-1 ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості за період з 01.04.2014 по 31.10.2023, що відповідно до наданих позивачем розрахунків становить суму загальним розміром 35 410,96 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача-1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 147,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 квітня 2014 року по 31 жовтня 2023 року розміром 35 410 (тридцять п`ять тисяч чотириста десять) гривень 96 копійок.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору розміром 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Рішення ухвалене за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та складене в повному обсязі 13 березня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя;

Відповідач-1 ОСОБА_1 , РНОКПП невідомо, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-2 ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя А.В. Шалагінова