Справа № 368/1873/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого Шевченко І.І.

за участю секретаря Варлам Є.Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Матюшенкова Д.В.

відповідача ОСОБА_2

та представника третьої особи в особі органу опіки та піклування Прохоренко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з батьком, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з батьком.

14 березня 2024 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Матюшенкова Дмитра Вікторовича про укладання мирової угоди по справі № 368/1873/23 укладеної між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , за умовами якої врегулювати спір між сторонами щодо визначення місця проживання дітей, умовах:

1.Сторонами не заперечується, що 27 квітня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, який було зареєстровано Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 42.

2.Від шлюбу у сторін, народилися діти:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

3.Вони, ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (матір), домовилися визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою проживання батька - ОСОБА_1 .

4.Вони, ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (матір), домовилися визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ним 6 (шести) років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою проживання матері - ОСОБА_2 .

5.Після досягнення малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 6 (шести) років, місце проживання дитини сторони вирішують згідно чинного законодавства.

6.Відповідно до статей 150, 151, 152, 153, 155, 157, 171 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (матір), зобов`язуються: піклуватися про стан здоров`я дітей, піклуватись про фізичний, духовний та моральний розвиток, про одяг, їжу та інші необхідні речі для нормального розвитку дітей, брати участь у вихованні, забезпечити дітям достатній рівень освіти.

7.Сторони визначили участь матері ОСОБА_2 у вихованні проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі - Діти), встановивши наступний порядок побачень з Дітьми:

7.1.Спільний відпочинок Дітей під час ОСОБА_6 та Новорічних свят почергово з кожним із батьків - перебування за місцем проживання/перебування батьків строком у один тиждень, без відриву Дітей від навчального процесу.

7.2.Матір ОСОБА_2 має право, за попередньою домовленістю з Батьком ОСОБА_1 , зустрічатися та без перешкод спілкуватися з Дітьми один раз на тиждень з 9 до 20 години без права забирати Дітей за місцем проживання Матері з ночівлею, з дотриманням їх режиму дня та вікових особливостей, а також має право на вихідні (п`ятниця, субота, неділя) один раз на два тижні забирати Дітей за місцем проживання Матері з ночівлею.

7.3.Матір ОСОБА_2 в період літніх канікул (червень, липень, серпень) забирає Дітей до свого місця проживання на місяць (попередньо погодивши графік з батьком ОСОБА_1 ).

8.Сторони визначили участь батька ОСОБА_1 у вихованні проживання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (далі - Дитина), встановивши наступний порядок побачень з дитиною:

8.1.Спільний відпочинок Дитини під час ОСОБА_6 та Новорічних свят почергово з кожним із батьків - перебування за місцем проживання/перебування Батьків строком у один тиждень, без відриву Дитини від навчального процесу.

8.2.Батько ОСОБА_1 має право, за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 , зустрічатися та без перешкод спілкуватися з Дитиною один раз на тиждень з 9 до 20 години без права забирати Дитину за місцем проживання Батька з ночівлею, з дотриманням її режиму дня та вікових особливостей, а також має право на вихідні (п`ятниця, субота, неділя) один раз на два тижні забирати Дитину за місцем проживання Батька з ночівлею.

8.3.Батько ОСОБА_1 в період літніх канікул (червень, липень, серпень) забирає дитину до свого місця проживання на місяць (попередньо погодивши графік з матір`ю ОСОБА_2 ).

9. ОСОБА_1 (батько) зобов`язується не перешкоджати спілкуванню Дітей з матір`ю ОСОБА_2 , а Матір в свою чергу зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку Дітей.

10. ОСОБА_2 (мати) зобов`язується не перешкоджати спілкуванню ОСОБА_7 з батьком ОСОБА_1 , а Батько в свою чергу зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку Дитини.

11.Батько і Мати мають право безперешкодно в будь-який час, не порушуючи режиму дня дітей, спілкуватися з ними в телефонному режимі та за допомогою відео зв`язку, соціальних мереж тощо.

12.Сторони спільно приймають рішення стосовно виховання, навчання, розвитку, лікування дітей, узгоджують між собою усно або у письмовому вигляді навчальні та лікувальні заклади для дітей, спортивні та інші заклади для розвитку здібностей дитини.

13.Сторони зобов`язуються не чинити один одному перешкоди щодо спілкування, проживання, навчання та з інших питань участі у вихованні дітей, виховувати дітей з повагою до Батька та до Матері, не втручатися в особисте життя один одного та не підбурювати своїх дітей один проти одного, якнайшвидше повідомляти один одному про будь-які інші обставини, що мають значення для своєчасного виконання цієї Угоди.

14.У всіх питаннях, що не врегульовані умовами цією Мировою угодою, сторони керуються законодавством України та інтересами дитини.

15.Сторони зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, а також своєчасно повідомляти один одного про зміну свого місця проживання та будь-які інші обставини, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх зобов`язань за цією Угодою.

16.У випадках, визначених цією Мировою угодою сторони зобов`язуються своєчасно надавати один одному оформлену у встановленому законодавством порядку згоду на тимчасовий виїзд з Дитиною за кордон з метою відпочинку або на оздоровлення, або на самостійний виїзд з Дитиною з організованою групою дітей на відпочинок, змагання тощо.

17.Сторони зобов`язуються повідомляти один одного про будь-які обставини, що мають суттєве значення для належного виконання сторонами своїх обов`язків за цією Мировою угодою.

18.За усною чи письмовою домовленістю, сторони мають право визначати інший порядок участі у вихованні своїх дітей.

19.Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї Мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких взаємних претензій у даній справі і не мають ніяких інших вимог одна до одної.

20.Сторони мають належне уявлення про сутність цієї Мирової угоди і всіх її елементів. Сторони підтверджують, що вищевикладені умови відповідають їх волевиявленню і породжують настання бажаних наслідків, які відповідають їх дійсним інтересам та не порушують інтересів держави та інших осіб.

21.У зв`язку з укладенням даної мирової угоди ми, сторони у справі, вважаємо спір врегульованим.

22.Дана мирова угода направляється Сторонами до суду, для її затвердження.

23.Сторони погоджуються, що понесені ними судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи, залишаються за Сторонами.

24.Сторони стверджують, що дана мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

25.Сторони стверджують, що дана угода укладена в добровільному порядку, без тиску та обману, не внаслідок збігу тяжких обставин, умови угоди сторонами зрозумілі. Текст угоди прочитаний особисто кожною Стороною, доповнень та зауважень немає.

26.Мирова угода укладена у чотирьох примірниках по одному для кожної зі Сторін угоди, органу опіки та піклування та один для суду з метою приєднання до матеріалів цивільної справи. Кожний примірник має однакову юридичну силу.

27.Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Матюшенков Д.В. підтримали подану заяву про затвердження мирової угоди та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 підтримала подану заяву та просила задовольнити.

Представник третьої особи в особі Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування Прохоренко Л.М. не заперечувала проти затвердження мирової угоди між позивачем та відповідачем щодо визначення місця проживання трьох дітей.

Суд, вислухавши заяву про затвердження мирової угоди, думку інших учасників щодо поданої заяви, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з батьком.

27 квітня 2013 року між позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, який було зареєстровано Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 42.

Від шлюбу у сторін, народилися діти:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Предметом позову є визначення місця проживання дітей сторін.

14 березня 2024 р. суду було подано заяву про затвердження мирової угоди по питанню вирішення місця проживання та виховання дій сторін між позивачем та відповідачем.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися

з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання

з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Стаття 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей поєднує у собі право дитини бути почутою з правом на отримання інформації: в ході судового розгляду, діти повинні отримувати всю необхідну інформацію, консультації, висловлювати свою думку і бути проінформованими про можливі наслідки висловлення цих думок та можливі наслідки будь-якого рішення. Має бути застосований підхід, який врівноважує право дитини на захист і враховує індивідуальні потреби та думки дитини.

У справі Хокканен проти Фінляндії (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, заява № 19823/92, п.61) батько вимагав опіки над дочкою, яка жила з бабою і дідом протягом багатьох років. Дитина не хотіла жити з батьком і Суд погодився, що «дитина досить зріла, щоб її думки були прийняті до уваги, і тому що доступ не повинен бути наданий проти її волі».

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України» (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року)).

Отже, визначаючи спосіб участі батька та матері у вихованні дітей, спілкуванні з ними, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Як передбачено п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2, у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Таким чином, суд має перевірити, чи не суперечать закону умови мирової угоди, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи є зрозумілими, чіткими, однозначними викладені умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови угоди підлягають примусовому виконанню, чи в результаті її укладення ліквідується спір між сторонами.

Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами (п. 2 ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З аналізу мирової угоди вбачається, що умови укладеної сторонами мирової угоди не суперечать закону, стосуються лише прав та обов`язків сторін та предмета спору.

Оскільки сторони добровільно дійшли згоди про укладення мирової угоди, наслідки укладення мирової угоди сторонам роз`яснені та зрозумілі, при цьому мирова угода не порушує прав та інтересів сторін та інших осіб, суд вважає необхідним затвердити мирову угоду, укладену між сторонами, а провадження по справі закрити на підставі того, що зазначена мирова угода не суперечить діючому законодавству і укладається в інтересах всіх сторін.

Вивчивши мирову угоду суд вважає, що вона не суперечить закону, стосується лише прав та обов`язків сторін та предмета позову, умови мирової угоди не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому приходить до висновку про необхідність затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Зазначена мирова угода долучена до матеріалів справи, сторонам роз`яснені наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, передбачені ст.256 ЦПК України.

Якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі (п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

З огляду на викладене провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з батьком слід закрити у зв`язку із укладенням сторонами мирової угоди, яка затверджена судом.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 206-207, 255, 256, 259-261 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Визнати мирову угоду, укладену по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з батьком, при наступних умовах:

1.Мирова угода укладається з метою врегулювання спору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з батьком, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дітей.

2.Даною мировою угодою сторони вирішили врегулювати спір, що виник між ними на умовах визначених мировою угодою.

3.Сторонами не заперечується, що 27 квітня 2013 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, який було зареєстровано Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 42.

4.Від шлюбу сторін, народилися діти:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

5. ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (матір), домовилися визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою проживання батька - ОСОБА_1 .

6.При кожній зміні адреси місця проживання, ОСОБА_1 (батько) зобов`язується попереджати ОСОБА_2 (матір) про її зміну.

7. ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (матір), домовилися визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ним 6 (шести) років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою проживання матері - ОСОБА_2 .

8.Після досягнення малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 6 (шести) років, місце проживання дитини сторони вирішують згідно чинного законодавства.

9.Відповідно до статей 150, 151, 152, 153, 155, 157, 171 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (матір), зобов`язуються: піклуватися про стан здоров`я дітей, піклуватись про фізичний, духовний та моральний розвиток, про одяг, їжу та інші необхідні речі для нормального розвитку дітей, брати участь у вихованні, забезпечити дітям достатній рівень освіти.

10.Сторони визначили участь матері ОСОБА_2 у вихованні проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , встановивши наступний порядок побачень з дітьми:

10.1. Спільний відпочинок дітей під час Різдвяних та Новорічних свят почергово з кожним із батьків - перебування за місцем проживання/перебування батьків строком у один тиждень, без відриву дітей від навчального процесу.

10.2. Матір ОСОБА_2 має право, за попередньою домовленістю з батьком ОСОБА_1 , зустрічатися та без перешкод спілкуватися з дітьми один раз на тиждень з 9 до 20 години без права забирати дітей за місцем проживання матері з ночівлею, з дотриманням їх режиму дня та вікових особливостей, а також має право на вихідні (п`ятниця, субота, неділя) один раз на два тижні забирати дітей за місцем проживання матері з ночівлею.

10.3.Матір ОСОБА_2 в період літніх канікул (червень, липень, серпень) забирає дітей до свого місця проживання на місяць (попередньо погодивши графік з батьком ОСОБА_1 ).

11. Сторони визначили участь батька ОСОБА_1 у вихованні проживання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , встановивши наступний порядок побачень з дитиною:

11.1.Спільний відпочинок дитини під час Різдвяних та Новорічних свят почергово з кожним із батьків - перебування за місцем проживання/перебування батьків строком у один тиждень, без відриву дитини від навчального процесу.

11.2. Батько ОСОБА_1 має право, за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 , зустрічатися та без перешкод спілкуватися з Дитиною один раз на тиждень з 9 до 20 години без права забирати Дитину за місцем проживання Батька з ночівлею, з дотриманням її режиму дня та вікових особливостей, а також має право на вихідні (п`ятниця, субота, неділя) один раз на два тижні забирати Дитину за місцем проживання Батька з ночівлею.

11.3. Батько ОСОБА_1 в період літніх канікул (червень, липень, серпень) забирає Дитину до свого місця проживання на місяць (попередньо погодивши графік з матір`ю ОСОБА_2 ).

12. ОСОБА_1 (батько) зобов`язується не перешкоджати спілкуванню дітей з матір`ю ОСОБА_2 , а Матір в свою чергу зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку Дітей.

13. ОСОБА_2 (мати) зобов`язується не перешкоджати спілкуванню ОСОБА_7 з батьком ОСОБА_1 , а Батько в свою чергу зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку Дитини.

14. Батько і Мати мають право безперешкодно в будь-який час, не порушуючи режиму дня дітей, спілкуватися з ними в телефонному режимі та за допомогою відео зв`язку, соціальних мереж тощо.

15. Сторони спільно приймають рішення стосовно виховання, навчання, розвитку, лікування дітей, узгоджують між собою усно або у письмовому вигляді навчальні та лікувальні заклади для дітей, спортивні та інші заклади для розвитку здібностей дитини.

16. Сторони зобов`язуються не чинити один одному перешкоди щодо спілкування, проживання, навчання та з інших питань участі у вихованні дітей, виховувати дітей з повагою до батька та до матері, не втручатися в особисте життя один одного та не підбурювати своїх дітей один проти одного, якнайшвидше повідомляти один одному про будь-які інші обставини, що мають значення для своєчасного виконання цієї Угоди.

17. У всіх питаннях, що не врегульовані умовами цією мировою угодою, сторони керуються законодавством України та інтересами дитини.

18. Сторони зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, а також своєчасно повідомляти один одного про зміну свого місця проживання та будь-які інші обставини, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх зобов`язань за цією угодою.

19. У випадках, визначених цією мировою угодою сторони зобов`язуються своєчасно надавати один одному оформлену у встановленому законодавством порядку згоду на тимчасовий виїзд з дитиною за кордон з метою відпочинку або на оздоровлення, або на самостійний виїзд з дитиною з організованою групою дітей на відпочинок, змагання тощо.

20. Сторони зобов`язуються повідомляти один одного про будь-які обставини, що мають суттєве значення для належного виконання сторонам своїх обов`язків за цією мировою угодою.

21. За усною чи письмовою домовленістю, сторони мають право визначати інший порядок участі у вихованні своїх дітей.

22. Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких взаємних претензій у даній справі і не мають ніяких інших вимог одна до одної.

23. Сторони мають належне уявлення про сутність цієї мирової угоди і всіх її елементів. Сторони підтверджують, що вищевикладені умови відповідають їх волевиявленню і породжують настання бажаних наслідків, які відповідають їх дійсним інтересам та не порушують інтересів держави та інших осіб.

24. У зв`язку з укладенням даної мирової угоди ми, сторони у справі, вважають спір врегульованим.

Судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом даної справи та затвердженням судом цієї мирової угоди, покладаються на ту сторону, яка їх понесла.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Дана мирова угода набирає чинності з дня підписання її сторонами та визнання Кагарлицьким районним судом Київської області.

Мирова угода укладена в чотирьох примірниках по одному для кожної сторони угоди та один для суду з метою приєднання до матеріалів цивільної справи № 368/1873/23. Кожний примірник має однакову юридичну силу.

Наслідки укладення цієї мирової угоди та зміст ст.. ст. 206-208, 258-261 ЦПК України учасникам судового процесу роз`яснені і зрозумілі.

Вказана мирова угода визнається судом.

Сторонам роз`яснені наслідки такого рішення та закриття провадження у справі.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з батьком закрити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 18.03.2024 р.

Суддя І.І. Шевченко