Справа № 357/1552/24
Провадження № 2-з/357/29/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я. С.,

за участю:

представник заявника адвокат Король П.В.;

представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Остапенко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває справа № 357/1552/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування, в особі Служби у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області, про визначення місця проживання дитини та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Підготовче засідання у справі відкладено на 10:00 год. 11.04.2024.

11.03.2024 до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову, в якому позивач за зустрічним позовом просить суд забезпечити зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, шляхом покладення на ОСОБА_2 забезпечити спілкування малолітнього сина ОСОБА_3 зі своєю матір`ю ОСОБА_1 в телефонному режимі по відео або аудіо зв`язку, в тому числі у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp, кожного дня з 08 год. до 13 год. та з 19 год до 22 год.

В обґрунтування необхідності забезпечення свого позову, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що малолітня дитина проживає разом з батьком - ОСОБА_2 , який обмежив її спілкування з сином, постійно відповідаючи, що дитина зайнята або не хоче з нею спілкуватись, хоча син завжди радий був спілкуванню з матір`ю. Вказано, що тривала відсутність комунікації дитини з матір`ю може призвести до відчуження Тихомира від ОСОБА_1 як від матері, що вкрай негативно вплине на їхні взаємовідносини у майбутньому.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням (ч. 3 ст. 153 ЦПК України).

За правилом ч. 4 ст. 153 ЦПК України, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

12.03.2024 суд листом повідомив сторін про розгляд клопотання у відкритому судовому засіданні.

19.03.2024 від представника відповідача за зустрічним позовом - адвоката Остапенка В.С., до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява, в обґрунтування якої зазначено, що після початку війни в Україні, матір дитини, ОСОБА_1 , виїхала за кордон до Чеської Республіки. Будучи за кордоном, вона періодично, лише один раз на тиждень телефонувала до ОСОБА_2 і просила надати телефон для спілкування з дитиною. Жодних перешкод, ні батько дитини, ні його батьки, які допомагають батьку дитини у вихованні дитини, не чинили і не чинять у спілкуванні дитини з матір`ю. Не чинив перешкод батько дитини у спілкуванні матері з дитиною і після подачі позовної заяви до суду про визначення місця проживання дитини. Після подачі до суду зустрічної позовної заяви, матір дитини почала телефонувати до батька дитини коли їй заманеться, навіть знаючи, що дитина у певний час відпочиває, вимагала спілкування з дитиною. Також ОСОБА_1 , нібито під час телефонної розмови з дитиною, налаштовує сина ОСОБА_3 на негативне ставлення до батька, спонукає сина, щоб останній виходив з мобільним телефоном до іншої кімнати і спілкувався за відсутності батька. Батько дитини є здоровою, працездатною особою, виконує певну роботу, за що отримує грошову винагороду, яку використовує на утримання своєї сім`ї. Визначення періоду часу спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 у період з 08 год. до 13 год. є умисним створенням перешкод батьку дитини у виконанні певної роботи та отримання грошової винагороди, тобто забезпеченні своєї сім`ї усім необхідним, що відповідно не буде прийнято ОСОБА_2 для виконання, хіба що лише у неділю. Також не погоджується на час спілкування у період з 19 год. до 22 год., оскільки матері має бути достеменно відомо, що починаючи з 19 години дитина готується до сну вечеряє, миється, лягає спати і перед сном дивиться мультфільми. Також не враховано у клопотанні малолітній вік дитини у три роки.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Король Павло Васильович надав пояснення, вказавши, що існують перешкоди в спілкуванні матері з сином, але у зв`язку з характером цих перешкод, відсутні докази на їх підтвердження. Зазначив, що позивач за зустрічним позовом в середньому спілкується з сином раз чи двічі на тиждень через месенджери. В судовому засіданні частково погодився із запропонованим представником відповідача за зустрічним позовом з часом вечірнього спілкування сина з матір`ю, а саме з 17:00 до 19:00 год., однак кожного дня. В іншій частині клопотання про забезпечення позову підтримав. З урахуванням висловлених доводів фактично просив суд забезпечити позов шляхом зобов`язання батька забезпечити спілкування сина з матір`ю.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Остапенко Володимир Сергійович, не погодився з клопотанням про забезпечення позову, при цьому зазначив, що якщо суд дійде висновку про обґрунтованість клопотання, просить врахувати вік та графік сина, а також батька, який має працювати та заробляти кошти. Батьку дитини допомагають бабуся та дідусь. Бабуся також працює, а дідусь не розуміється у налаштуванні телефонного зв`язку. У урахуванням цього погоджується з можливістю спілкування малолітнього сина ОСОБА_3 зі своєю матір`ю ОСОБА_1 в телефонному режимі в період часу з 17 год. до 19 год. з понеділка по суботу, а в неділю в денний час з 10 год. до 13 год. Пояснив, що дитині у три роки дуже важко спілкуватись телефоном, тому має бути доросла особа поряд, а п`ять годин часу поспіль, як просить заявниця, батько не зможе забезпечувати спілкування і бути присутнім, оскільки має працювати і забезпечувати родину. Заперечив щодо зустрічей після 19:00 год., оскільки дитина вечеряє, дивиться мультики та готується до сну. Вказав, що Тихомир сам не залишається, поряд завжди є дідусь, бабуся, або батько, коли не працює.

При вирішенні клопотання про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства убачається, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому ураховується, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 467/403/22 визначено правову позицію, що зустрічі матері з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову у справі про визначення місця проживання дитини, з якою вона проживає окремо на час розгляду справи, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 127/31828/19 (провадження №61-10859св20) вказано, що зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю.

Таку правову позицію Верховний Суд висловив і у постанові від 04.04.2018 у справі № 344/16653/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 490/1087/21 (провадження №61-12931св21) вказано, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька). Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Врахувавши правові позиції Верховного Суду, а також наведені положення процесуального закону, суд дійшов до висновку про те, що обставини, викладені в заяві про забезпечення зустрічного позову, вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів його забезпечення.

За результатами дослідження матеріалів справи, враховавши доводи сторін, суд дійшов до висновку про те, що відсутність стабільних контактів матері з сином дійсно створює загрозу втрати безпосереднього емоційного контакту дитини з нею, що в подальшому може утруднити виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю, при цьому жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право матері на спілкування з малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування матері з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено.

Враховуючи наявні у суду відомості про щоденний графік дитини, а також вік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який періодично спілкується з матір`ю в телефонному режимі, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про забезпечення зустрічного позову шляхом зобов`язання батька дитини забезпечити спілкування малолітнього сина з матір`ю в телефонному режимі по відео або аудіо зв`язку, в тому числі у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp, кожного дня за наступним графіком: з понеділка по суботу з 17:00 год. до 19:00 год.; у неділю з 10:00 год. до 13:00 год.

Вказаний вище графік, на переконання суду, не призведе до порушення прав та інтересів сторін у справі та головним чином самої дитини.

Відповідно до вимог ст. 258 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є видом судового рішення, яке в силу положень ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 149-153, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову задовольнити частково.

Забезпечити зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити спілкування малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_1 в телефонному режимі по відео або аудіо зв`язку, в тому числі у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp, кожного дня за наступним графіком:

- з понеділка по суботу з 17:00 год. до 19:00 год.;

- у неділю з 10:00 год. до 13:00 год.

В іншій частині клопотання відмовити.

Заявник (стягувач) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (складення).

Оскільки в судовому засіданні оголошено (підписано) лише вступну та резолютивну частини ухвали (судового рішення), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 22.03.2024.

Суддя А. Ю. Цуранов