Справа № 215/5517/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

за участю: секретаря - Бугрим К.О.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

25.09.2023 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що з відповідачем ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2001 по 16.06.2020. В період шлюбу, 07.02.2008 ними була придбана квартира АДРЕСА_1 , яка була оформлена на відповідача. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введення воєнного стану на території України, позивач виїхала до Республіки Польща. 25.08.2023 позивач повернулась до України, однак потрапити квартири АДРЕСА_1 не змогла.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за кожним з них, по 1/2 частки даної квартири.

Представник позивача адвокат Кадук В.В. в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки, відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави.

Правовідносини між сторонами регулюються наступними нормами закону.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Факт придбання спірної квартири АДРЕСА_1 в період зареєстрованого шлюбу сторін, а також реєстрації даної квартири на ім`я відповідача підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями документів (а.с.7, 9, 10), а також визнається самими сторонами у справі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, наявність достатніх доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 та відсутності заперечень з боку відповідача ОСОБА_2 , суд вважає необхідним позов задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як видно з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2324,40 грн. (а.с.1), а також понесені судові витрати за проведення оцінки майна в розмірі 1000 грн. (а.с.53) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5368 грн. (а.с.70-71).

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 слід повернути 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1162,20 грн. та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1162,20 грн., 1000 грн. понесених витрат за проведення оцінки майна та 5368 грн. понесених витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 133, 141, 142, 206 ч.4, 247 ч.2, 263-267, 273, 274 ч.4 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору в сумі 1162,20 грн., сплаченого при поданні позову в загальному розмірі 2324,40 грн. за квитанцією №4148-8799-6392-8867 від 21.09.2023.

Стягнути з ОСОБА_2 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1162,20 грн., 1000 грн. понесених витрат за проведення оцінки майна та 5368 грн. понесених витрати на професійну правничу допомогу, а всього 7530,20 грн.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційну скаргу безпосередньо в Дніпровський апеляційний суд.

Повне рішення складено 14.03.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

СУДДЯ: