Справа № 462/5823/23 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н. М.
Провадження № 22-ц/811/3048/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Галайко Н.М. від 15 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.04.2021 року по 08.01.2022 року у розмірі 57 067 (п`ятдесят сім тисяч шістдесят сім) грн 20 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. судового збору.

Вказане рішення оскаржило Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА».

В апеляційній скарзі просять рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважають рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що в грудні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за невчасний розрахунок при звільненні за період з 24 січня 2020 року по 20 квітня 2021 року. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 березня 2023 року у справі №462/7237/22 її позов задоволено частково, стягнуто 20 000 грн. У зв`язку з тим, що кошти були виплачені 09 травня 2023 року, відповідач повинен їй сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2021 року по 08.01.2023 року у сумі 57067,20 грн. Щодо самої позовної заяви звертає увагу на те, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, а саме: рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 березня 2023 року у справі № 462/7237/22 її позов задоволено частково, стягнуто 20 000 грн. Позивачка вже зверталась до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Як вказує позивач, грошові кошти у справі №462/7237/22 визначені рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 березня 2023 року така отримала 09 травня 2023 року, а тому вважає, що має право на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, виходячи із суми середньоденного заробітку, який визначений у даній справі, однак кінцева дата такого нарахування визначена позивачем 08.01.2022 року, коли така отримала грошові кошти. Період остання просить застосувати з 21.04.2021 року по 08.01.2022 року і вказує, що у такому періоді є 180 робочих днів за термін в шість місяців, та середній заробіток в розмірі 317,04 грн. Усі суми, які визначені судовими рішеннями, були спірними і суд частково задовольняв позови. Більше того, усі суми виплачувались в межах виконавчих проваджень, які відкривались на підставі особистих звернень позивача. Відтак, вини відповідача в перерахуванні грошових коштів позивачу 09.05.2023 року немає і не може бути. А тому стягнення середнього заробітку на підставі ст. 117 КЗпП України у даному випадку немає. Також, враховуючи наявність зведеного виконавчого провадження, грошові кошти по виконавчих листах стягуються з рахунку ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» періодично. Після цього, державний виконавець перераховує грошові кошти стягувачам в порядку черговості. Відповідач не втручається у порядок виконання судових рішень. Відповідачу не відома черговість перерахування грошових коштів стягувачам. Відтак, жодної вини щодо отримання грошових коштів позивачем 09.05.2023 року, у відповідача немає, а тому останній не може нести відповідальності за дії інших осіб. Окрім того, стягненню грошових коштів передувало отримання виконавчого листа, подання такого до виконавчої служби, відкриття виконавчого провадження. Вказані дії так само не вчинялись відповідачем, а іншими особами, а тому так само відповідач не зобов`язаний здійснювати оплату за затримку у виконанні судового рішення, яке відбувалось не з його вини. З огляду на вказане вважають, що підстав для задоволення даного позову до ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та стягнення чергового середнього заробітку немає. Також, звертають увагу суду на те, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема на ст.ст. 12, 13, 77-81, 223, 263-265, 274-279 ЦПК України, 3, 47, 38, 116, 117 КЗпП України, 15, 16 Цивільного кодексу Українизадовольняючи позов частково суд виходив з того, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» та 23.01.2020 року звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з посади провідного інженера з стандартизації (706) «ЛДЗ «ЛОРТА».Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.10.2021 року у справі № 462/3076/21 позов ОСОБА_1 до ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати - задоволено. Ухвалено стягнути із ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 189 746 грн 11 коп. ненарахованої та невиплаченої заробітної плати без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Стягнуто із ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 119 597 грн 82 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з січня 2008 року по січень 2020 року без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Стягнуто з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь держави 908 грн 00 коп. судового збору.Постановою Львівського апеляційного суду від 01.08.2022 року у справі № 462/3076/21 апеляційну скаргу представника ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» - адвоката Талалаєвої О. Ю. на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.10.2021 року задоволено частково. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.10.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» змінено. Стягнуто із ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у розмірі 48 140 грн 82 коп. та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у розмірі 69 545 грн 47 коп. Суми зазначені із урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню при виплаті. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.03.2023 року у справі № 462/7237/22 позов ОСОБА_1 до ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі задоволено частково. Ухвалено стягнути з ДП «Львівський державний завод» «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 20 000 грн 00 коп. середнього заробітку за весь період затримки виплати позивачу належних їй сум, без утримання з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. У задоволені решти вимог позову відмовлено. Стягнути з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 198 грн 48 коп. Суд прийняв до уваги, що згідно вказаного рішення суду середньоденна заробітна плата позивача становить 317 грн. 04 коп.Копією Виписки АТ «Приватбанк» № ІН420ЕІMFPFH6IJF від 08.12.2022 року стверджується, що на картковий рахунок позивача 30.11.2022 року зараховано 94 737 грн 47 коп. (за справою № 462/3076/21)). Також встановлено, що згідно копії виписки АТ «Приватбанк» № ILQF5QA9ELBAO5H7 від 01.08.202 року на картковий рахунок позивача 09.05.2023 року зараховано 20 198 грн 48 коп. (за справою № 462/7237/22). Суд прийшов до висновку про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, розрахований позивачем за період з 21.04.2021 року по 08.01.2022 року, що включає 180 робочих дні, та відповідно складає 57 067 грн 20 коп. (317 грн 04 коп. х 180 робочих дні). Доказів, які б спростували визначений позивачем розмір середнього заробітку відповідач не надав, як і не надав допустимих доказів відсутності вини підприємства у невиплаті належних позивачу при звільненні сум. Таким чином, визначаючи суми заробітної плати до стягнення з відповідача, суд визначає такі без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; частина обставин, які суд вважав встановленими не відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

2.08.2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», у якій просила:

- стягнути з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.04.2021 року по 08.01.2022 року у сумі 57 067 грн 20 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона працювала провідним інженером з стандартизації відділу 706 на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та була звільнена з роботи 23.01.2020 року на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за власним бажанням. Зазначає, що у день звільнення її з посади не був проведений остаточний розрахунок. Станом на день звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, а остаточний розрахунок з позивачем відповідач здійснив 09.05.2023 року. Так, стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.04.2021 року по 08.01.2022 року у сумі 57 067 грн 20 коп.

Відповідно до статті 116 КЗпП України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц та в Постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі № 212/5797/15-ц відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, і зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, якщо він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум частково.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» та 23.01.2020 року звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з посади провідного інженера з стандартизації (706) «ЛДЗ «ЛОРТА».

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.10.2021 року у справі № 462/3076/21 позов ОСОБА_1 до ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати - задоволено. Ухвалено стягнути із ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 189 746 грн 11 коп. ненарахованої та невиплаченої заробітної плати без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Стягнуто із ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 119 597 грн 82 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з січня 2008 року по січень 2020 року без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Стягнуто з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь держави 908 грн 00 коп. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01.08.2022 року у справі № 462/3076/21 апеляційну скаргу представника ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» - адвоката Талалаєвої О. Ю. на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.10.2021 року задоволено частково. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.10.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» змінено. Стягнуто із ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у розмірі 48 140 грн 82 коп. та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у розмірі 69 545 грн 47 коп. Суми зазначені із урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню при виплаті (а.с. 10-13).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.03.2023 року у справі № 462/7237/22 позов ОСОБА_1 до ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі задоволено частково. Ухвалено стягнути з ДП «Львівський державний завод» «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 20 000 грн 00 коп. середнього заробітку за весь період затримки виплати позивачу належних їй сум, без утримання з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. У задоволені решти вимог позову відмовлено. Стягнути з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 198 грн 48 коп. (а.с. 8-9).

Копією Виписки АТ «Приватбанк» № ІН420ЕІMFPFH6IJF від 08.12.2022 року підтверджується, що на картковий рахунок позивачки 30.11.2022 року зараховано 94 737 грн. 47 коп. (за справою № 462/3076/21) (а.с. 14).

Також судом встановлено, що згідно копії виписки АТ «Приватбанк» №ILQF5QA9ELBAO5H7 від 01.08.2023 року на картковий рахунок позивача 09.05.2023 року зараховано 20 198 грн 48 коп. (за справою № 462/7237/22) (а.с. 15).

Зважаючи на вказане, а саме задоволення позовних вимог про стягнення заробітної плати у первинному рішенні суду, що має істотне значення (про що йшлося вище), частково, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки.

Так, судом першої інстанції визначено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2021 року по 08.01.2022 року у розмірі 57 067 грн 20 коп., що значно перевищує суму заборгованості по заробітній платі та є очевидно непропорційним наслідкам правопорушення, несправедливим щодо роботодавця та порушує принцип співмірності, відтак апеляційний суд вбачає можливим зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 та визначає такий в розмірі 10000 грн., вважає, що такий розмір середнього заробітку є співмірним розміру невиплачених при звільненні сум, справедливим і таким, що відповідає обставинам даної справи, зважаючи, також, і на те, що більша частина заборгованих сум при звільненні позивачки їй виплачена, як виплачена і заборгованість по першому рішенні суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також вказаний спір є вже другим, який стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивачки , пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

Визначаючи розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 , колегією суддів враховано, також, висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, провадження №14-62цс18, зазначені у ній критерії, які слід було б враховувати суду першої інстанції при визначенні розміру відшкодування, визначеного виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України.

Отже, апеляційний суд вважає, що є підстави для зміни рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 10000 грн. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню в подальшому при виконанні рішення суду.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід змінити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції: «Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задовольнити частково. Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.04.2021 року по 08.01.2022 року у розмірі 10000 грн. В задоволенні решти позову відмовити. Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 188,12 грн. судового збору».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в такій редакції:

«Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.04.2021 року по 08.01.2022 року у розмірі 10000 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 188,12 грн. судового збору».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 березня 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра