Справа № 727/101/24
Провадження № 2/727/454/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Гавалешка П.С.,

за участі: секретарем судового засідання: Рудій І.В.,

представника відповідача: Третьякової Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_1 , (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 35 690,72 грн. та судовий збір.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.05.2020 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту 491026316 . Відповідно до умов кредитного договору Банк надав кредит позичальнику у сумі 26 104,68 грн. на 60 місяці на споживчі потреби зі сплатою 32,00 % річних. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредиту, а позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 20.12.2021 року заборгованість за кредитним договором становить 36 690,72 грн., що складається із тіла кредиту 25 547,82 грн., відсотків за його користування 10 142,90 грн. 20.12.2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Оскільки заборгованість станом на 20.12.2021 року не погашена, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу без присутності представника банку та задовольнити позов.

Представник відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала пояснення аналогічні відзиву.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 16.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 28.05.2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , уклали договір оферти на укладення угоди про надання кредиту № 491026316, в якій клієнт пропонував АТ «Альфа-Банк» надати послуги з розрахунково-касового обслуговування. Умови кредиту: тип кредиту «Кредит готівкою», сума 26 104 68, грн., процентна ставка 32,00% річних, тип ставки фіксована, на 60 місяці.

ОСОБА_1 , 28.05.2020 року також підписано паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості супутніх послуг.

З виписки по особовим рахунка за період з 28.05.2020 року по 29.11.2021 року вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою.

20.12.2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу №4, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 491026316, укладеним з ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, позичальник ОСОБА_1 , за кредитним договором № 491026316 станом на 20.12.2021 року має заборгованість у сумі 35 690, 72 грн.

Аргументи відповідача щодо відсутності доказів виникнення між ним та первісними кредиторами зобов`язальних правовідносин суд не бере до уваги, оскільки відповідач не надав доказів укладенню договору не ним.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі №2-879/13 (провадження №61-10802cв18) сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов?язок вважати доведеного та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видасться вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15, від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та інш.

Отже, згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, якщо фактор не виконає цього обов`язку боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979 цс15 "боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

При умові, що відповідач із будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Згідно зі ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків.

Таким чином, даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконував, а отже зобов`язаний повернути позивачу, який набув право вимоги за кредитним договором, борг в загальному розмірі 35690,72 грн., що складається із тіла кредиту 25 547,82 грн., відсотків за його користування 10 142,90 грн., у зв`язку з чим позов слід задовольнити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись ст.12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України,ст. 11, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 546, 610, 611, 625, 629, 633, 634, 638, 1050, 1052, 1054, 1077 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» (ІКЮО: 40340222, місцезнаходження юридичної особи: 03035, м. Київ, пл.Солом`янська, 2) заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 690 ( тридцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто) гривень, 72 (сімдесят дві) копійки.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» (ІКЮО: 40340222, місцезнаходження юридичної особи: 03035, м. Київ, пл.Солом`янська, 2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 (двох тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06 березня 2024 року.

Суддя П.С. Гавалешко