У х в а л а

11 березня 2024 року

м. Київ

Справа № 274/8135/19

Провадження № 61-654ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця) на постанову Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року

у справі за позовом Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова (далі - позивач) до скаржниці про стягнення вартості навчання та

в с т а н о в и в:

1. У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути зі скаржниці 241 110,18 грн відшкодування витрат на навчання. Обґрунтував тим, що скаржниця не виконала обов`язок за угодою про підготовку лікаря № 690 (далі - угода) прибути після закінчення університету до місця направлення та відпрацювати там не менше трьох років.

2. 20 вересня 2023 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області ухвалив рішення, згідно з яким у задоволенні позову відмовив. Мотивував так: позивач не виконав обов`язок забезпечити скаржницю після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації місцем роботи в «державному секторі народного господарства»; це об`єктивно перешкоджало їй виконати передбачений угодою обов`язок прибути після закінчення навчання на місце направлення та відпрацювати там не менше трьох років; скаржниця самостійно працевлаштувалася у Бердичівську міську лікарню, але розірвала трудовий договір з 31 липня 2019 року; навіть якби позивач скерував скаржницю на роботу до цієї лікарні, то не виконав би належно його обов`язок за угодою, бо така лікарня не належить до «державного сектора народного господарства» (державного сектора економіки України); тому у позивача відсутні підстави вимагати від скаржниці відшкодування вартості навчання.

3. 12 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про задоволення позову: стягнув зі скаржниці на користь позивача 241 110,18 грн вартості навчання та 9 041,62 грн судового збору. Мотивував так: скаржниця 30 березня 2017 року, тобто за три місяці до отримання диплому, подала заяву, в якій відмовилася від пропозиції комісії з працевлаштування випускників 2017 року щодо направлення на роботу; таким чином, скаржниця позбавила позивача можливості виконати його обов`язок із забезпечення її працевлаштування; такою поведінкою вона порушила її обов`язок за угодою, а тому має відшкодувати вартість навчання.

4. 11 січня 2024 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення Бердичівського суду першої інстанції.

5. 1 лютого 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк із дня вручення копії цієї ухвали. Скаржниця мала вказати відомості про наявність або відсутність у неї електронного кабінету, вказати дату отримання копії оскарженої постанови суду апеляційної інстанції та надати докази на підтвердження цього (якщо такі докази є).

6. 15 лютого 2024 року скаржниця надіслала до Верховного Суду заяву з доданими матеріалами, згідно з якою усунула недоліки касаційної скарги.

7. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

7.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

7.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

7.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

7.4. Предметом спору є стягнення вартості навчання. Ціна позову становить 241 110,18 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

7.5. Випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можливо оскаржити у касаційному порядку, скаржниця не зазначила. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

8. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

8.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

8.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

8.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

8.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

8.5. Скаржниця отримала доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мала можливість навести аргументи та докази проти позову. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

8.6. Скаржниця подала касаційну скаргу на судове рішення, яке за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За таких умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права скаржниці на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за позовом Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова до ОСОБА_1 про стягнення вартості навчання.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді: Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук