КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2551/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник Світлана Григорівна, про визнання нікчемним заповіту,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г., про визнання нікчемним заповіту.

Під час підготовчого провадження у справі представник позивачки - адвокат Калугін Д.О. подав клопотання від 11 вересня 2023 року про витребування у нотаріуса оригіналу заповіту і призначення судової почеркознавчої експертизи.

В обґрунтування клопотання зазначив, що пред`являючи позов про визнання заповіту нікчемним, позивачка посилалась на те, що цей заповіт не підписувався спадкодавцем, тому для з`ясування вказаних обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, необхідні спеціальні знання, а також оригінал оспорюваного заповіту від 13 березня 2018 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2023 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Калугіна Д.О. задоволено.

Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. оригінал заповіту, посвідченого нею 13 березня 2018 року, який складений від імені ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 109, для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Призначено у зазначеній цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи виконаний рукописний текст на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. 13 березня 2018 року, який складений від імені ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 109, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

2. Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Підпис» в заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. 13 березня 2018 року, який зареєстрований в реєстрі за № 109, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншою особою?

3. Чи виконаний рукописний текст на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. 13 березня 2018 року, який складений від імені ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 109, під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?

4. Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Підпис» в заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. 13 березня 2018 року, який зареєстрований в реєстрі за № 109, під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з одночасним попередженням їх про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Оплату вартості проведення експертизи покладено на позивачку ОСОБА_2 . Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції, виходячи з предмету спору та наявності всіх умов, визначених частиною першою статті 103 ЦПК України, вважав за можливе призначити у справі судову почеркознавчу експертизу із зазначенням вказаних у клопотанні сторони позивачки переліком питань.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуальногой неправильного застосування норм матеріального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначив, що районний суд фактичні обставини даної справи з`ясував неповно, належним чином не дослідив вимоги і підстави позову, заперечення відповідача щодо них, а також подані сторонами докази на їх підтвердження та спростування відповідно, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення клопотання представника позивачки щодо призначення судової почеркознавчої експертизи.

Жодного обґрунтування, що саме в матеріалах витребуваної спадкової справи або в тексті заповіту від 13 березня 2018 року викликає сумнів у складенні і підписанні заповіту ОСОБА_3 та свідчить про необхідність призначення почеркознавчої експертизи представником позивача не наведено. Натомість, відповідач звертав увагу суду, що 13 березня 2018 року, прийнявши спадщину, яка відкрилась після смерті матері, він та ОСОБА_3 склали договір про поділ спадкового майна, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом та склали заповіти один на одного на спадкування всього майна, що належить та буде належати кожному з них на момент смерті. З наданих відповідачем документів неозброєним оком очевидновидно, що жодних розходжень в підписах ОСОБА_3 на документах не має, всі записи та підписи виконані одним почерком.

Висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, а їх зміст виходить за межі предмету позову, суть якого полягає у визнанні заповіту недійсним з підстав його не підписання спадкодавцем. Однак, запропоновані в клопотанні представником позивача та визначені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі питання фактично стосуються дослідження обставин психологічного стану спадкодавця в момент підписання оспорюваного заповіту, що не входить до предмета доказування у даній справі.

Крім того, системний аналіз долучених до клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи документів вказує на те, що надані представником позивачки документи є по своїй суті ксерокопіями, а не оригіналами документів, які містять вільні та умовно-вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_3 , що не відповідає вимогам пункту 1.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Проте, суд на вказане уваги не звернув, документів, що визначені законодавством у представника позивачки не відібрав, що в подальшому призведе до повернення матеріалів справи до суду та затягування розгляду справи.

Також відповідач звертає увагу, що клопотання про призначення експертизи та витребування доказів подано стороною позивачки з порушенням відповідних процесуальних строків та без належного обґрунтування причин його подання з порушенням таких строків, а отже підстав для задоволення вказаного клопотання в суду першої інстанції не було.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки причини неявки до суду не повідомив, однак надіслав свої письмові пояснення, представник відповідача надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, третя особа причини неявки до апеляційного суду не повідомила, тому колегія суддів дійшла висновку, що неявка учасників справи відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання нікчемним заповіту, посвідченого 13 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. за реєстровим № 109, складеного від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав того, що цей заповіт не підписувався (не видавався) спадкодавцем на ім`я відповідача.

Під час підготовчого провадження у справі, а саме 11 вересня 2023 року представник позивачки подав клопотання про витребування у нотаріуса оригіналу оспорюваного заповіту і призначення судової почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що для з`ясування зазначених у позовній заяві обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, необхідні спеціальні знання в галузі почеркознавства, а також оригінал оспорюваного заповіту від 13 березня 2018 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на предмету спору та наявність всіх умов, визначених частиною першою статті 103 ЦПК України, є достатні підстави для призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої слід доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 12, 13 ЦПК України, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша стаття 7-1 Закону України «Про судову експертизу»).

За змістом частин другої, третьої статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За правилами частини першої, четвертої та п`ятої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень почеркознавча експертиза є підвидом криміналістичної експертизи.

Згідно із пунктом 1.1 Науково-методичної рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

В пункті 1.2 Науково-методичної рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень наведено орієнтовний перелік вирішуваних питань почеркознавчої експертизи.

Така судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Таким чином питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Зі змісту оскаржуваної ухвали місцевого суду вбачається, що вона відповідає вищевказаним вимогам законодавства та обставинам справи, оскільки стороною позивачки наведено достатні підстави та обґрунтовані мотиви для висновку про необхідність призначення у справі № 761/10840/23 судової почеркознавчої експертизи документа, а саме оспорюваного заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. за реєстровим № 109, складеного від імені спадкодавця ОСОБА_3 13 березня 2018 року.

Судом встановлено, що предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання нікчемним заповіту з підстав того, що за життя її чоловік ОСОБА_3 не складав і не підписував жодних заповітів, в тому числі на ім`я сина його попередньої дружини - ОСОБА_1 .

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України).

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України).

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18)).

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (частина перша статті 1257 ЦК України).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання представника позивачки про призначення судової почеркознавчої експертизи заповіту, який остання просить визнати нікчемним, оскільки без залучення спеціальних знань у галузі почеркознавства неможливо буде встановитидійсні обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, зокрема, фактів виконання рукописного тексту та підпису від імені спадкодавця на заповіті від 13 березня 2018 року ОСОБА_3 чи іншою особою, а також під впливом збиваючих факторів (природних, штучних), що входить в предмет доказування у даній справі, а в матеріалах справи був відсутній висновок експерта з приводу вказаних обставин.

Судом першої інстанції було створено рівні можливості учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав, що є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін, в судовому засіданні забезпечено можливість представникам сторін та самому відповідачу висловити свої побажання, думки та/або заперечення щодо призначення судової експертизи, які взяті до уваги під час визначення судом питань, з яких має бути проведена почеркознавча експертиза.

При цьому застосування норм права і оцінка здобутих у процесі розгляду справи доказів на предмет їх належності та допустимості є саме прерогативою суду і відбувається під час розгляду справи по суті, а не на стадії підготовчого провадження.

За змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті спору, а не для відмови у реалізації учасником справи його процесуальних прав, в тому числі на проведення судової експертизи.

Досліджуючи сукупність передбачених частиною першою статті 103 ЦПК України підстав, за яких суд призначає експертизу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини даного спору, з урахуванням змісту постановлених перед експертами питань, доводів позовної заяви і відзиву на неї та принципу змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд, вимагають залучення фахівця, який має спеціальні знання у певній галузі, а висновок експертизи не буде мати для суду наперед встановленого значення, оскільки оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі (стаття 110 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд не мав передбачених законом підстав для прийняття до розгляду клопотання представника позивачки про призначення експертизи, як такого, що було подане з порушенням встановленого законом строку, є безпідставними з огляду на те, що чинним цивільним процесуальним законодавством не встановлено заборони учасника справи заявити клопотання про призначення експертизи протягом усього підготовчого провадження у справі, що випливає, зокрема, із положень статей 11, 83, 102, 116, 189, 197 ЦПК України.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставинколегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції щодо призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній