Справа № 353/127/24
Провадження № 2/353/120/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н. І.,

з участю секретаря судового засідання - Риндич О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на земельну чатку (пай), розміром 13,77 в ум.кад.га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває на території Будзинської сільської ради Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_3 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її матері ОСОБА_3 належало право на земельну чатку (пай) у розмірі 13,77 в ум.кад.га, для

ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Будзинської сільської ради, згідно рішення 12 сесії Будзинської сільської ради ХХІІ скликання від 26.11.1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати ОСОБА_3 померла. Ще за життя, а саме 13.07.2015 року, вона склала заповіт, яким заповіла своєму онуку (її сину) ОСОБА_2 на випадок смерті все належне майно. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 спадщину за заповітом не прийняв, заяву до нотаріальної контори не подавав. Крім того, 30.05.2019 року він подав приватному нотаріусу Івано-Франківського нотаріального округу Водославській Н.В. письмову заяву про те, що спадщину за заповітом баби ОСОБА_3 він не прийняв і приймати не бажає. Встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини ним пропущено свідомо, звертатися в суд за продовженням цього строку не буде і на спадщину не претендує.

Після смерті матері ОСОБА_3 спадщину прийняла вона, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Однак, в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме Сертифікату на право на земельну частку (пай).

Вказала, що сама по собі невидача матері ОСОБА_3 . Сертифікату на земельну частку (пай), жодним чином не впливає на право покійної матері на земельну частку пай в розмірі 13,77 в ум.кад.га. в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, оскільки таке право набуте нею на законних підставах на підставі рішення 12 сесії Будзинської сільської ради ХХІІ скликання від 26.11.1997 року та відповідно до Указу Президента Україїни № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств і організацій».

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право на земельну чатку (пай) розміром 13,77 в ум.кад.га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває на території Будзинської сільської ради Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_3 .

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак в позовнй заяві у випадку її неявки в судове засідання просила розгляд справи провести без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явилися, на адресу суду подали заяви, в яких позов визнали та просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с. 51, 55).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що відповідно до довідки Будзинського старостинського округу № 1 Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 44 від 08.01.2024 року ОСОБА_3 (мати позивача) дійсно включена в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), які є складовою проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Будзинською сільською радою згідно рішення 12 сесії ХХІІ скликання від 26.11.1997 року, розмір земельної частки (паю) становить 13,77 умовних кадастрових гектарів. ОСОБА_3 (мати позивача) Сертифікат на земельну частку (пай) не видавався (а.с. 8).

Із вищевказаного документу вбачається, що ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай) в розмірі 13,77 в ум.кад.га, яка розташована на території Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

У Постанові Верховного Суду від 23.09.2021 року у справі №563/1407/19 зазначено, що Статтею 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям".

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Позивач ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). 14.03.1964 року позивач ОСОБА_4 одружилася з ОСОБА_6 та після одруження їй присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 4 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Ще за життя ОСОБА_3 (мати позивача) посвідчила заповіт, яким все належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме і на що вона за Законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 (відповідач, син позивача), що підтверджується копією заповіту від 13.07.2015 року (а.с. 5).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Після смерті баби ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 (син позивача) спадщину не прийняв, оскільки з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звертався. ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , так як постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 338 від 15.04.2019 року (а.с. 6). 19.07.2019 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкувавши житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які не є предметами даного позову (а.с. 43-44).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 70/2019 від 03.05.2019 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті ОСОБА_3 (дружина, мати) (а.с. 26-48), з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка прийняла та частково оформила спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає.

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на право на земельну частку (пай) в розмірі 13,77 в ум.кад.га, яка розташована на території Будзинської сільської ради Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

В нотаріальному порядку позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину відповідно за законом на право на земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), який належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 636/02-31 від 20.12.2023 року (а.с. 7).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивачів, питання про повернення судового збору не вирішується.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на земельну чатку (пай), розміром 13,77 в ум.кад.га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває на території Будзинської сільської ради Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. ЛУЩАК