КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Гуль В.В.

судді Мельник Я.С., Матвієнко Ю.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Експерт» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Експерт» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дім Експерт» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Експерт» заборгованості за послугу управління багатоквартирним житловим будинком у розмірі 35 194 грн. 47 коп. та судового збору у розмірі 268 грн. 40 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про звернення до суду з порушенням правил підсудності, оскільки враховуючи предмет заяви про видачу судового наказу, а саме - стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна, заява була подана до суду за правилами виключної підсудності відповідно до положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, за положеннями ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Зокрема, як передбачено п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як убачається зі змісту заяви про видачу судового наказу та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 , що територіально знаходиться в межах дислокації Голосіївського району м. Києва.

При цьому, 10.12.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Дім Експерт», яке надає послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_3 , було укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № М-1А/471, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язався оплачувати ТОВ «Дім Експерт» надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.

Разом з тим, оскільки за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року (включно) у ОСОБА_1 виникла заборгованість за надану житлову послугу у розмірі 35 194 грн. 47 коп., ТОВ «Дім Експерт» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства вищенаведеної суми заборгованості.

Відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дім Експерт» заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто поза межами Голосіївського районного суду м. Києва, заява про видачу судового наказу була подана з порушенням правил підсудності.

Так, як передбачено ч. 1 ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, положеннями ст. 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

Так, за правилом ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

При цьому, згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Тобто, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року у справі №638/1988/17.

З урахуванням вищенаведеного, а також враховуючи те, що квартира АДРЕСА_2 , за якою виникла заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Голосіївського районного суду м. Києва, заява про видачу судового наказу подана відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, тобто з дотриманням правил підсудності.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

У свою чергу, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Експерт» - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: