Справа №345/6487/23
Провадження № 2/345/417/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Миговича О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов мотивує тим, що 28.01.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 344304113. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Талірн плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору Факторингу № 20102022 від 20.10.2022,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №344304113 в сумі 42684 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 684,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Окрім цього, 23.01.2021 року між ТзОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /367202 який підписаний електронним підписом відповідача. 08.12.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 08122021 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників від 08.12.2021 до Договору Факторингу № 08122021 від 08.12.2021,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/367202 в сумі 7700 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

А також 31.01.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 19141-01/2021 який підписаний електронним підписом відповідача. 11.08.2021 року між ТОВ «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 11082021 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 11.08.2021 до Договору Факторингу № 11082021 від 11.08.2021,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 19141-01/2021 в сумі 3134 грн., з яких: 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2134,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам вищезазначених кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ ФК «ЄАПБ», ні а рахунки первісного кредитора.

Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договорами в розмірі 53518,00 грн., а також судові витрати.

Від представника відповідача ОСОБА_2 поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вони не погоджується з позовними вимогами ТзОВ ФК «ЄАПБ», викладеними у позовній заяві. Просить в задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що 28.01.2021 відповідач і ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали кредитний договір №344304113 у електронній формі на підставі якого він отримав кошти в сумі 12 000 грн. які зобов`язувався повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Як вказує позивач, відповідач 28.01.2021 року уклав кредитний договір №344304113, тобто майже на 3 роки пізніше, як був укладений договір факторингу № 28/1118-01 та на рік пізніше як він був викладений у новій редакції. А тому за цим договором права вимоги до Відповідача передаватись за договором факторингу № 28/1118-01 не могли. Також вважає, що матеріали справи не містять належного розрахунку заборгованості по процентах за кредитом, що унеможливлює перевірити достовірність порядку нарахування процентів, періоду і порядку їх нарахування. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необгрунтованим, а позовні вимоги -недоведені.

Позивачем була подана до суду відповідь на відзив в якій просить позов задоволити, а відзив на позовну заяву залишити без розгляду та задоволення з наступних підстав. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу № 28/1118-01, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.5.3.3. Договору факторингу № 28/1118-01, Фактор має право Розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Саме цим ТОВ «Таліон Плюс» гарантує, що йому належить право вимоги по всім Кредитним договорами переступлених до ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі по Кредитному договору №344304113 від 28.01.2021. ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримав від Первісного кредитора Реєстр боржників №128 від 06.04.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого до ТзОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. 20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Таким чином, на підставі вищевказаного Договору факторингу, позивач одержав від Первісного кредитора право вимоги по заборгованості Відповідача, що підтверджується Договором факторингу, Витягом з Реєстру боржників до Договорів факторингу. Зазначає, що на момент подачі до суду позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ», було надано всі наявні документи в рамках укладеного Договору, які підтверджують розрахунок заборгованості, а також докази, що підтверджують надання коштів ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами. А саме, розрахунок заборгованості за кредитним договором №344304113 від 28.01.2021, розрахунок заборгованості за кредитним договором №/367202 від 23.01.2021, інформаційна довідка №1187/03 від 12.03.2024, розрахунок заборгованості за кредитним договором №19141-01/2021 від 31.01.2021. Натомість відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних підтверджень того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або доказів того, що даний картковий рахунок йому не належить, а отже позов підлягає до задоволення.

Представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що вони вважають, що позов ТзОВ ФК «ЄАПБ» задоволенню не підлягає. Вважає, що чинність договору факторингу, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.20218 з подальшими змінами відповідно до додаткової угоди №26 від 31.12.2020 на момент передання прав вимоги до Відповідача не підтверджена, відповідні докази у спраі відсутні, а тому і набуття таких прав вимоги ТОВ «Таліон Плюс» ставляться під сумнів. Відтак неможливим і недоведеним є подальший перехід прав вимоги до Відповідача від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача.

Ухвалою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.12.2023 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Заочним рішеням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.01.2024 позовні вимоги задоволені.

Ухвалою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.02.2024 вище зазначене заочне рішення скасоване, а розгляд справи постановлено проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.01.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 344304113 (а.с.9-12).

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Талірн плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.14-16).

20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.17-18).

Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору Факторингу № 20102022 від 20.10.2022,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №344304113 в сумі 42684 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 684,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.19-20).

23.01.2021 року між ТзОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /367202 (а.с.25-26).

08.12.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 08122021 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.29-30).

Відповідно до Реєстру боржників від 08.12.2021 до Договору Факторингу № 08122021 від 08.12.2021,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/367202 в сумі 7700 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.32-33).

31.01.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 19141-01/2021 (а.с.37-38).

11.08.2021 року між ТОВ «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 11082021 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.41-42).

Відповідно до Реєстру боржників №2 від 11.08.2021 до Договору Факторингу № 11082021 від 11.08.2021,до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 19141-01/2021 в сумі 3134 грн., з яких: 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2134,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.44-45).

Згідно з умовами Кредитних договорів Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитними договорами.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №344304113 від 28.01.2021 в сумі 42684,00 грн., за кредитним договором № /367202 від 23.01.2021 в сумі 7700,00 грн., за кредитним договором №19141-01/2021 від 31.01.2021 в сумі 3134,00 грн..

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно вимог частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

В силу частину 1 статті 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За умовами вказаного договору відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у вказаному договорі.

Відповідно до статей 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні договори були укладені в електронній формі.

Тому на них поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 цього ж суду передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Також, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно частини 1 статті 1077, частини 1 статті 1078, частини 1 статті 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (стаття 514, частина 1 статті 1084 ЦК України).

Суд, на підставі наданих сторонами та оцінених у відповідності із вимогами статті 89 ЦПК України в їх сукупності та взаємозв`язку доказів, встановивши фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін, та надавши їм належну правову оцінку, дійшов висновку про те, що належними та допустимими доказами у справі підтверджені факти укладання кредитного договору між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ОСОБА_1 у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів, та невиконання останнім зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договорів процентами за користування, що є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача, до якого за договорами факторингу як до фактору перейшли права кредиторів за вказаними договорами.

Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не є належним кредитором у даному зобов`язанні, оскільки договір факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено раніше ніж кредитний договір, суд зазначає наступне.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Талірн плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 5.1.3. Договору факторингу №28/1118-01, ТзОВ «Таліон плюс» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» будь-які грошові кошти, отримані від Боржників на виконання своїх зобов`язань за Кредитними договорами, Право вимоги з якими відступлено Фактору, після передачі Права вимоги до Фактора.

Стосовно заперечень відповідача щодо неналежного розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та непогодження з розміром заборгованості, суд зазначає, що на момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами в рамках укладених договорів факторингу, в тому числі розрахунок заборгованості за кредитними договорами № 344304113, № /367202, №19141-01/2021. При цьому відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості, наданий позивачем, власного контррозрахунку не надав, не довів відсутність заборгованості.

Стосовно заперечень відповідача щодо неправильного нарахування відсотків за договором, суд зазначає, що умовами кредитного договору передбачена можливість нарахування відсотків після закінчення строку дії договору у разі неналежного виконання умов договору (п.п. 1.4, 1.7 2.1.1.1, 2.1.1.6, 2.2.2.1, 3.6, 4.2, 4.3, 4.4 договору).

Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування (дисконтного періоду), а також; передбачили право кредитора нараховувати відсотки після закінчення строку надання кредиту у розмірі, визначеному в договорі.

При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2684,00 гривні та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1342 гривні.

Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи.

Як вбачається з платіжного доручення від 05.12.2023, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2 684,00 грн (а.с. 8).

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню.

В частині стягнення судових витрат у сумі 1342, 00 грн, пов`язаних з розглядом справи, суд вважає за необхідне відмовити через недоведеність.

На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 625, 629, 634, 641, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 265, 268, 279, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код юридичної особи 35625014, місцезнаходження м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість: за кредитним договором №344304113 в сумі 42684 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 684,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №/367202 в сумі 7700 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 19141-01/2021 в сумі 3134 грн., з яких: 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2134,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути загальну суму заборгованості за договорами в розмірі 53 518,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: