Справа № 473/6490/23
"27" березня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді Ротар М.М.
із секретарем судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
в листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Свої вимоги мотивував тим, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.08.2012 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 29 серпня 2012 року з ОСОБА_1 , стягуються на користь ОСОБА_2 щомісячно кошти (аліменти) на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2012 року і до повноліття дитини.

Він зазначає, що не працює, з лютого 2013 року перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 , яка є дитиною-інвалідом, потребує постійного лікування та догляду. Позивач зазначає, що на даний час утримання дітей, є для нього надмірними витратами та призвело його до скрутного матеріального становища.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2012 року у справі №1407/3628/2012, з 1/4 на 1/8 частину всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 27 листопада 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 17 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі та рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.08.2012 року шлюб між ними було розірвано.

Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 29 серпня 2012 року з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_6 щомісячно стягуються кошти (аліменти) на утримання дитини сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2012 року і до повноліття дитини.

13 червня 2014 року у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась дочка ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 25 червня 2014 року).

Донька Софія є дитиною інвалідом, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 , виданим 22.05.2018 року та потребує постійного лікування та домашнього догляду, що підтверджується довідкою №167.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Виходячи з предмету позову, суду слід керуватися частиною першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В ч. 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006р «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька або стану його здоров`я може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посилаючись на те, що змінився його сімейний стан (в нього народилась ще одна дитина), а також погіршився його матеріальний стан, він не працює та утримує дитину-інваліда.

Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зазначені позивачем обставини, відповідно до положень статті 192 СК України, є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі №682/2454/22-ц.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено, що змінився сімейний стан позивача, в зв`язку чим погіршився його матеріальний стан. Вказане є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягнуті з нього на утримання дитини сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись принципами розумності та справедливості, справедливого балансу між правом на утримання всіх дітей позивача в рівній мірі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача сплаченого судового збору, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства суд не здійснює розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - задовольнити частково .

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2012 року у справі №1407/3628/2012 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя М.М. Ротар