Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

представника відповідачки адвоката Середи М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання частково недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

03.10.2023р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 16.03.2023р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачкою ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1172-2518, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в сумі 7200,00грн. на загальний строк 300 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом протягом 14 днів (заявлений строк) -2,5% в день, стандартна -3,00% в день. Однак відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті процентів, у зв`язку з чим станом на 09.08.2023р. утворилась заборгованість в загальній сумі 30 545,00грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7200,00грн., заборгованості за відсотками 23 345,00грн.

Просить стягнути з відповідачки заборгованість та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2147,20грн.

Ухвалою суду від 03.10.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

01.12.2023р. відповідачка ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов, в якому просить визнати частково недійсним кредитний договір №1172-2518 від 16.03.2023р., мотивуючи це тим, що 16.03.2023 за допомогою веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» між сторонами було укладено вказаний кредитний договір. При укладанні кредитного договору вона заповнила заявку, після чого отримала телефонний дзвінок від співробітника кредитодавця, пройшла перевірку, надала сканкопії документів та реквізити банківської картки, на яку бажала отримати кредит. Разом з тим, працівники ТОВ при видачі кредиту не ознайомили її з усіма умовами кредитування та ризиками, будь-яке письмове підтвердження цьому відсутнє. Тому вона, здійснюючи оформлення кредиту за 15хвилин не мала об`єктивної можливості оцінити та осмислити умови кредитування, виявити недоліки та оцінити можливі ризики. Зокрема, вона вважає недійсними п.4.6,8.2,10.1 кредитного договору через їх невідповідність вимогам законодавства, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідачем за зустрічним позовом порушено вимоги п.2 ч.2 ст.19 вказаного закону, не надано інформацію про всі супутні послуги та час для ознайомлення з умовами договору, внаслідок чого уклала договір на невигідних умовах. Недотримання цих імперативних вимог законодавства згідно з ст.215 ЦК України є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Також визначена договором сума компенсації за невиконання зобов`язання є несправедливою, оскільки відповідач за зустрічним позовом має право нараховувати 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення, що в сукупності становить 1095% на рік, тобто договірні вимоги перевищують розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не відповідає п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та засадам справедливості, добросовісності, розумності. Крім того, нею були повернуті грошові кошти в загальному розмірі 6964,00грн., що підтверджується квитанціями від 07.04.2023 та 10.05.2023. Але ці кошти не враховані в розрахунку заборгованості.

Просить визнати недійсними п.4.6, 8.2., 10.1 кредитного договору №1172-2518 від 16.03.2023р., укладеного між сторонами, та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 05.12.2023р. зустрічний позов ОСОБА_1 прийнятий до судового розгляду та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Цією ж ухвалою суд перейшов на розгляд справи у загальному позовному провадженні та призначив підготовче засідання за участю сторін.

18.12.2023 до суду надійшов відзив відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на зустрічний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав повністю та зазначив, що договір про відкриття кредитної лінії №1172-2518 від 16.03.2023р. було укладено в електронній формі з дотриманням Закону України «Про електронну комерцію», що прирівнює його до договору, укладеного в письмовій формі. Факту укладання кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 не оспорює, тому ця обставина не підлягає доказуванню. Доводи ОСОБА_1 про недійсність п.4.6 кредитного договору є безпідставними, оскільки вказаний пункт визначає порядок нарахування процентів за користування кредитом, зокрема, передбачена стандартна ставка 3,00% за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості за кредитом та знижена/пільгова, яка застосовується у відповідний пільговий період. Включення до кредитного договору умов про нарахування та сплату процентів за користування кредитом, визначення їх розміру відповідає положенням ст.1048, 1056-1 ЦК України. З цими умовами ОСОБА_1 при укладанні договору погодилась. Крім того, в п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», на порушення якого посилається ОСОБА_1 , йде мова про нарахування неправомірно великої суми компенсації та/або пені у разі невиконання зобов`язання за договором. Проценти за користування кредитом не є компенсацією та/або пенею у разі невиконання зобов`язання за договором, у зв`язку з чим п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» в даній справі не підлягає застосуванню. Щодо недійсності п.8.2 кредитного договору, то цей пункт передбачає обов`язок позичальника у разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту сплатити кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень ст.625 ЦК України. Можливість застосування ст.625 ЦК України у кредитних правовідносинах передбачена ст.1050 ЦК України. П.8.4 кредитного договору визначено випадки, коли позичальник звільняється від сплати сум, передбачених ст.625 ЦК України. При цьому, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взагалі не здійснює ОСОБА_1 нарахування сум, передбачених ст.625 ЦК України та п.8.2 кредитного договору. Щодо недійсності п.10.1 кредитного договору, то цей пункт передбачає можливість використання програм лояльності при сплаті процентів за користування кредитом. Зокрема, пільгова процентна ставка за вказаним договором становить 2,5% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, що було погоджено сторонами при укладанні договору. Зазначені положення кредитного договору не суперечать діючому законодавству та жодним чином не порушують прав ОСОБА_1 як позичальника. Остання при укладанні кредитного договору в належний спосіб погодилась з усіма істотними умовами кредитного договору, що є результатом її вільного волевиявлення. Відповідно до п.11.3 кредитного договору позичальник цим пунктом підтверджує, що до укладання договору ознайомився з його текстом та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.9,25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua/, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. В односторонньому порядку відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та п.6.9 кредитного договору від укладання договору протягом 14 календарних днів ОСОБА_1 не відмовилась. Таким чином, підстав для визнання п.4.6, 8.2., 10.1 кредитного договору недійсними немає. Доводи ОСОБА_1 про неврахування сплачених нею коштів в розрахунку заборгованості спростовуються цим же розрахунком, де в розділі «Сума платежу» зазначено про сплату 4464грн. 07.04.2023 та 2500,00грн 10.05.2023. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 01.02.2024 підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Представник відповідачки - адвокат Середа М.О. в судовому засіданні первісний позов визнав частково, зустрічний підтримав повністю з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, додатково суду пояснив, що відповідачка не заперечує факту укладання вказаного кредитного договору та отримання в кредит грошових коштів в сумі 7200,00грн. Разом з тим, під час укладання договору позивач неналежним чином проінформував її про умови повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого були порушені її права. Зокрема, визначений договором розмір процентів є занадто завеликим і відповідно несправедливим. Відповідачка фактично повернула усю суму кредиту, недоплатила лише десь 250грн, на які кредитодавець нарахував проценти, розмір яких занадто перевищує суму боргу. Вважає, що розмір заборгованості повинен бути перерахований.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив, що 16.03.2023р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1172-2518, відповідно до якого кредитодавець (ТОВ «Укр Кредит Фінанс») відкриває для позичальника ( ОСОБА_1 ) кредитну лінію шляхом надання грошових коштів (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п.2.2 договору).

Відповідно до п.2.3 договору для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно наступного розрахунку: -дата видачі кредиту 16.03.2023, останній календарний день першого базового періоду 29.03.2023, сума кредиту 7200,00грн., нараховані проценти за користування кредитом 2520,00грн., разом до сплати 9720,00грн.

Цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (п.3.1. договору).

Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом (п.4.3 договору); сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду (14 календарних днів) (п.4.4, 4.5 договору).

Відповідно до п.4.6 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, стандартна процентна ставка 3,00% за кожен день користування кредитом (застосовується протягом всього строку дії цього договору за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).

Згідно з п.10.1 договору позичальник за умов дотримання вимог, передбачених п.10.2, 10.3 договору користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти за користування кредитом за певними ставкам, зокрема, пільгова процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатись послугами кредитодавця.

Строк кредитування 30 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 09.01.2024 (п.4.8 договору); реальна річна процентна ставка на дату укладання договору один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять цілих нуль сотих відсотків (п.4.9 договору); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору (за весь строк кредитування) складає 72000,00грн. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 64800,00грн. (п.4.10 договору).

Відповідно до п.5.1, 5.3 договору позичальник зобов`язується повернути кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована) не пізніше, ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного в п.4.8 договору. Кредит вважається повернутим з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця.

Відповідно до п.8.2 договору у разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю всю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень ст.625 ЦК України.

Відповідно до п.11.1 договору цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця ( https://creditkasa.com.ua/), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому свідомо та добровільно укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Крім того, позичальник підтверджує, що отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством, зокрема, ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.9,25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua/, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п.11.3.1).

Договір підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем А4353).

Згідно з п.6.7 Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчого кредиту), які затверджені наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №69-П від 23.11.2022 та є невід`ємною частиною кредитного договору, у разі недостатності суми здійснення здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, 2) у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом, 3) у третю чергу неустойка та інші платежі відповідно до договору.

Згідно з довідками ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «ПриватБанк» видача коштів за кредитним договором № 1172-2518 від 16.03.2023 здійснювалась за допомогою системи LIQPAY, на платіжну картку НОМЕР_1 , платіж № .

Згідно з довідкою-розрахунком за укладеним договором № 1172-2518 від 16.03.2023 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за вищевказаним договором станом на 09.08.2023р. становить в загальній сумі 30 545,00грн. та складається із заборгованості за кредитом 7200,00грн., заборгованості за процентами 23 345,00грн.

За цією ж довідкою загальна сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 30312,00грн., сплачено 6967,00грн (07.04.2023 4464,00грн., 10.05.2023 - 2500,00грн.), борг - 23 345,00грн.

Згідно з наданими відповідачкою ОСОБА_1 квитанціями вона здійснила через систему LIQPAY сплату коштів на погашення заборгованості за договором № 1172-2518 від 16.03.2023: 07.04.2023 4464,00грн., 10.05.2023 - 2500,00грн.

Згідно з наданою відповідачкою ОСОБА_1 сканкопією сторінки сайту СreditКasa станом на 10.11.2023 для повного погашення кредиту за договором № 1172-2518 від 16.03.2023 слід сплатити 51 065,00грн.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р..

Так, відповідно до ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Ст.12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Крім того, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15.11.2016р., який набрав чинності з 10.06.2017р. (далі Закон №1734-VIII), споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Ст.9 Закону №1734-VIII зобов`язує кредитодавця надати споживачу до укладення договору про споживчий кредит інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").

Перелік відомостей, які повинні міститись в цій інформації, визначені в ч.3 ст.9 Закону №1734-VIII.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення та зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з вказаною інформацією, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Відповідно до ч.12 ст.9 Закону №1734-VIII у разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом.

Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення.

Згідно з ст.12 Закону №1734-VIII у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч.5 ст.12).

Згідно з ч.1 ст.15 Закону №1734-VIII споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

При цьому, згідно з ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991р. (далі Закон №1023-XII ) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з ч.1 ст.15 вказаного Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Відповідно до ст.18 Закону №1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п.5 ч.3 ст.18 вказаного закону).

Відповідно до ч.1,2 ст.19 Закону №1023-XII нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про:

За змістом ст.11, 202,626 ЦК України договір є правочином.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними умовами для чинності правочину, передбачені ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ст.204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч.1,4,5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст.217 ЦК України).

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В межах цієї справи позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вимагає стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1172-2518 від 16.03.2023р. в загальному розмірі 30 545,00грн., посилаючись на порушення позичальником обов`язку з повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування ним, відповідачка ОСОБА_1 за зустрічним позовом просить визнати недійсними п.4.6, 8.2, 10.1 вказаного договору, посилаючись на невідповідність вказаних умов вимогам чинного законодавства та їх несправедливість.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс», незаконність та необґрунтованість зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.

При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207,639 ЦК України, а також Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

В даній справі суд вважає встановленим та доведеним, що, сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали 16.03.2023р. договір про відкриття кредитної лінії №1172-2518, відповідно до якого відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 7200,00грн. на строк 300 календарних днів (до 09.01.2024) зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 3,00% від залишку заборгованості за кредитом за кожен день користування ним, а у базовий період (14 календарних днів) за пільговою процентною ставкою 2,5% від залишку заборгованості за кредитом за кожен день користування ним. На останній календарний день першого базового періоду 29.03.2023 до сплати відповідачкою підлягало 9720,00грн., з яких 7200,00грн тіло кредиту, 2520,00грн нараховані проценти.

Вказаний договір було укладено сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системивідповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка ОСОБА_1 підписала договір електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного і використання якого відповідає ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши договір, відповідачка підтвердила свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами договору, що попередньо ознайомилася з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які разом з договором складають єдиний договір та визначають істотні його умови, що вона повністю розуміє ці умови, погоджується з ними та зобов`язується їх виконувати. Відповідне підтвердження міститься в п.11.1 кредитного договору.

Отже, вказаний кредитний договір укладений з дотриманням встановленої для нього ст.1055 ЦК України письмової форми, є чинним та підлягає обов`язковому виконанню.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, перерахував відповідачці грошові кошти в сумі 7200,00грн. на повідомлену нею банківську картку. Відповідачка, в свою чергу, використала вказані кошти, однак свого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку.

При цьому, суд враховує, що відповідачка та її представник факту звернення до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з метою отримання кредиту, укладання вказаного кредитного договору, фактичного отримання грошових коштів та їх використання в особистих цілях, а також обов`язку повернути кредит не оспорювали, у зв`язку з чим ці обставини відповідно до ч.1 ст.82 ЦК України не підлягають доказуванню.

Згідно з наданою довідкою-розрахунком заборгованість відповідачки перед позивачем за вказаним кредитним договором станом на 09.08.2023 становить 30 545,00грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 7200,00грн., заборгованості за відсотками в сумі 23 345,00грн.

Суд вважає вказану довідку належним та допустимим доказом у цій справі, відповідний розрахунок заборгованості проведений відповідно до умов кредитного договору, підстав сумніватися в його достовірності у суду немає, тому він бере його за основу при ухваленні цього рішення.

При цьому, на спростування заявленого позивачем до стягнення розміру заборгованості відповідачка та її представник не надали жодних належних та допустимих доказів.

Їх доводи про те, що позивачем не було враховано здійснені відповідачкою два платежі на погашення кредиту 07.04.2023 в сумі 4464,00грн. та 10.05.2023 в сумі 2500,00грн., спростовуються наданою позивачем довідкою-розрахунком заборгованості, де вказані платежі зараховані на погашення заборгованості за простроченими процентами, нарахованими за користування кредитом, що відповідає умовам кредитного договору та п.6.7 Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчого кредиту), які є невід`ємною частиною кредитного договору, щодо черговості зарахування коштів у разі недостатності суми платежу для повного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором.

Факту того, що відповідачка прострочила сплату кредиту та нарахованих процентів, 07.04.2023 і 10.05.2023 внесла платежі, які не погашали повністю її зобов`язання за кредитним договором, відповідачка та її представник фактично не заперечували.

Заперечуючи проти первісного позову, відповідачка та її представник посилаються на недійсність окремих положень кредитного договору, а саме п.4.6, 8.2, 10.1, через те, що вони суперечать нормам чинного законодавства, є несправедливими, а також не були в належний спосіб доведені до відома відповідачки, що вплинуло на її волевиявлення і вона уклала договір на невигідних для себе умовах.

Однак відповідачка та її представник не надали суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних ними обставин та відповідно не довели наявність підстав для визнання певних положень кредитного договору недійсними. Їх доводи про ненадання повної інформації щодо умов кредитування та нечесну підприємницьку практику ґрунтуються виключно на припущеннях і спростовуються самим змістом кредитного договору.

Так, як вже зазначалось, п.4.6 кредитного договору визначає стандартний розмір процентів за користування кредитними коштами (3,00% за кожен день користування кредитом), а п.10.1 пільговий (2,5% за кожен день користування кредитом протягом базового періоду 14 календарних днів). Проценти за пільговою ставкою підлягають сплаті позичальником в останній день кожного базового періоду. У випадку виконання цього зобов`язання в наступний базовий період проценти знову нараховуються за пільговою ставкою. Якщо вказана умова не дотримується, проценти нараховуються за стандартною ставкою до повного їх погашення.

При цьому, в 4.9 зазначена реальна процентна ставка за цим договором 1139965,00%, а в п.4.10 орієнтована загальна вартість кредиту за весь строк користування 72000,00грн., в т.ч. проценти 64800,00грн.

Аналогічна та інша інформація міститься в Паспорті споживчого кредиту, копія якого додана позивачем до позову та який також підписаний відповідачкою ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем А4353).

Паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця надати споживачу інформацію, передбачену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідачка ОСОБА_1 , підписавши Паспорт споживчого кредиту, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20.

Отже, вимоги положень діючого законодавства про надання споживачу інформації, необхідної для отримання споживчого кредиту (ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», в даному випадку позивачем були дотримані.

Обставин, які б свідчили, що позивач надав відповідачці неправдиву інформацію про розмір процентів та порядок їх сплати, приховав реальну річну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту, судом не встановлено. Відповідні твердження відповідачки є хибними та не відповідають дійсності.

Крім того, суд враховує, що ненадання споживачу необхідної для укладання договору інформації або надання недостовірної інформації не тягне недійсність кредитного договору. В силу приписів ч.12 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» в такому випадку споживач має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення.

Однак з моменту укладання кредитного договору та до цього часу відповідачка з таким повідомленням або з заявами про зміну умов кредитного договору, перерахунок чи реструктуризацію заборгованості до позивача не зверталася. Правом відмовитись від договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, яке передбачено ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» та п.6.9 кредитного договору, відповідачка також не скористалась.

Також суд вважає, що укладений між сторонами кредитний договір не містять будь-яких несправедливих умов, тобто таких, що тягнуть істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду відповідачки як споживача.

Доводи відповідачки та її представника про невідповідність умов п.4.6, 10.1 кредитного договору вимогам п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з яким несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, суд відхиляє, оскільки проценти за користування кредитом не є компенсацією та/або пенею у разі невиконання зобов`язання за договором, у зв`язку з чим вказані норми закону не підлягають застосуванню.

За змістом ст.1048,1054 ЦК України проценти є платою позичальника за користування грошовими коштами кредитодавця і відповідно істотною умовою кредитного договору, без погодження якої обома сторонами кредитний договір не може бути укладений. Розмір та порядок нарахування процентів відповідно до ст.1056-1 ЦК України визначаються сторонами в кредитному договорі за взаємною згодою залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

В даній справі суд вважає, що сторонами в належний спосіб було погоджено розмір процентів за користування кредитом та порядок їх сплати.

При цьому, сторонами в договорі (п.2.3, 5.3.1) була погоджена можливість позичальника ОСОБА_1 скористатись програмою лояльності та повністю повернути кредит протягом першого базового період (14 календарних днів до 29.03.2023), сплативши проценти за користування ним за пільгою ставкою -2,5% за кожен день користування на залишок заборгованості за кредитом, а саме в сумі 2520,00грн.

Однак, як встановлено судом і не спростовано відповідачкою, таким правом остання не скористалась, у зв`язку з чим проценти нараховувались їй за стандартною ставкою 3,00% за кожен день користування на залишок заборгованості за кредитом з 30.03.2023 по 07.04.2023 включно, коли відповідачка здійснила платіж в сумі 4464,00грн., який був повністю зарахований позивачем відповідно до умов кредитного договору на погашення простроченої заборгованості за процентами. Після цього, протягом наступних 14 календарних днів (базовий період з 08.04.2023 по 21.04.2023) кредитодавцем нараховувались проценти знову за пільговою ставкою 2,5% за кожен день користування на залишок заборгованості за кредитом. В останній день цього базового періоду відповідачка правом погашення кредиту та нарахованих процентів не скористалась, у зв`язку з чим з 22.04.2023 по 09.08.2023 проценти нараховувались їй за стандартною ставкою 3,00% за кожен день користування на залишок заборгованості за кредитом. Здійснений відповідачкою 10.05.2023 платіж в сумі 2500,00грн. був зарахований кредитодавцем відповідно до умов кредитного договору на погашення простроченої заборгованості за процентами, яка на той час становила 6405,00грн.. Станом на 09.08.2023 розмір заборгованості за процентами склав загалом 23 345,00грн.

Згідно з наданою ж відповідачкою сканкопією сторінки особистого кабінету на сайті https://creditkasa.com.ua/, через який відбувалось укладання та обслуговування кредитного договору, загальна заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 10.11.2023 склала 51065,00грн.

Отже, відповідачка, будучи достовірно обізнаною з розміром процентів та іншими умовами кредитування, із постійно збільшуваною заборгованістю за кредитним договором, що підтверджується наявними у справі доказами, жодних заходів для виконання свого зобов`язання за вказаним кредитним договором, можливого добровільного врегулювання цього питання не прийняла, з будь-якими заявами до кредитодавця не зверталась.

Щодо доводів відповідачки та її представника про недійсність п.8.2 кредитного договору, то цей пункт передбачає обов`язок позичальника у разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту сплатити кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень ст.625 ЦК України.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Можливість застосування ст.625 ЦК України у кредитних правовідносинах прямо передбачена ч.1 ст.1050 ЦК України.

У зв`язку з цим, у суду не має підстав вважати, що вказані положення суперечать нормам чинного законодавства та є несправедливими.

До того ж, як слушно зауважує представник позивача, позивач відповідно до п.8.4 кредитного договору не нараховував суми, право на які має відповідно до п.8.2 договору та ст.625 ЦК України, і не вимагає їх стягнення з відповідачки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що презумпція правомірності укладеного між сторонами кредитного договору відповідачкою ОСОБА_1 в цій справі належними та допустимими доказами не спростована, відповідно правові підстави для визнання п.4.6,8.2, 10.1 кредитного договору недійсними відсутні, у зв`язку з чим в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Оскільки укладений між сторонами кредитний договір є чинним, обов`язковим для виконання, факт порушення відповідачкою ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, виникнення заборгованості та її розмір доведений позивачем належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід задовольнити повністю.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» понесені ним при поданні первісного позову до суду витрати по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн.

Керуючись ст.3,6,11,15,16,526,530,610,611,626-629,638,1049,1050,1054,1055,1056-1 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82, 89,141, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», , місце знаходження: м.Київ, бул.Лесі Українки, буд.26, офіс 407, заборгованість за кредитним договором №1172-2518 від 16.03.2023 в загальному розмірі 30 545,00грн., витрати по сплаті судового збору 2147,20грн., усього 32 692,20грн. (тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто дві гривні 20 копійок).

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.03.2024.

Суддя Н.А. Мурашова

22.02.2024