ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1628/499/12 Номер провадження 22-ц/814/347/24Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Кириченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Браташ Юрія Павловича на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 19 липня 2021 року по справі за заявою правонаступника стягувача ТОВ « ФК Форт» , сатягувач ПАТ КБ «Надра», боржник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ТОВ «ФК «Форт» звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчих листах, мотивуючи її тим, що на підставі договору №GL48N718070_А_3 про відступлення прав вимоги від 04 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Форт» отримало право грошової вимоги відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за кредитним договором № 340/14/07-а від 31 травня 2007 року.

Заявником зазначано, що стягувачем в процесі ліквідації було втрачено відповідні виконавчі листи та пропущено строк для їх пред`явлення.

В зв`язку з вищезазначеним заявник прохав: замінити у виконавчому провадженні стягувача ПАТ КБ «Надра» правонаступником ТОВ «ФК «Форт», видати дублікати виконавчих листів та поновити строк на їх пред`явлення.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 19 липня 2021 року задоволено заяву правонаступника стягувача ТОВ «ФК Форт», стягувач ПАТ КБ «Надра», боржник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Замінено сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК Форт», () по цивільній справі № 1628/499/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Видано дублікати виконавчих листів у справі № 1628/499/12за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором для пред`явлення до виконання.

Визнано причини пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання поважними та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 1628/499/12 на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 березня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що при укладанні договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК Форт» не передало відповідні виконавчі листи.

В апеляційному порядку рішення оскаржив представник ОСОБА_1 , адвокат Браташ Ю.П.

Скарга мотивована тим, що рішення ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, є необґрунтованим та таким, що з порушенням норм процесуального та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Аргументуючи скаргу, апелянт вказує, що судом першої інстанції було допущено порушення процесуального права, а саме неповідомлення боржників про дату час та місце розгляду справи.

Представник вказує, що на момент звернення з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, його не було втрачено, останній перебував на примусовому виконанні, що виключає можливість видачі дублікату виконавчого листа та визнання поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Скаржник просить скасувати рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 19 липня 2021 року та ухвалити нове, про відмову в задоволенні вимог ТОВ "ФК Форт" в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 03 березня 2012року в цивільній справі № 1628/499/12 задоволено повністю позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" заборгованість за Кредитним договором № 340/14/07-А від 31 травня 2007 року в сумі 337216 грн. 45 коп. - солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" судовий збір в сумі 3 219 грн. 00 коп.

На підставі договору №GL48N718070_А_3 про відступлення прав вимоги від 04 серпня 2020 року ПАТ КБ «Надра» передало ТОВ «ФК«ДНІПРОФІНАНСГРУП» право грошової вимоги відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за кредитним договором № 340/14/07-а від 31 травня 2007 року.

В подальшому, договором №GL48N718070_А102 про відступлення прав вимоги від 20 серпня 2020 року ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» передало ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» право грошової вимоги відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за кредитним договором № 340/14/07-а від 31 травня 2007 року.

Договором №б/н про відступлення прав вимоги від 26 серпня 2020 року ТОВ «ФІНАНСПРОПЕРТІ ГРУПП» передало ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право грошової вимоги відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за кредитним договором № 340/14/07-а від 31 травня 2007 року.

За договором №б/н про відступлення прав вимоги від 29 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» передало ТОВ «ФК Форт» право грошової вимоги відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за кредитним договором № 340/14/07-а від 31травня 2007 року.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановивши, що до ТОВ «ФК ФОРТ» на підставі договору № б/н від 29.12.2020 року перейшло право вимоги за кредитним договором № 340/14/07- а від 31.05.2007 року та всіма іншими договорами, які витікають з нього, та враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до подібних правовідносин, суд першої інстанції правильно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони стягувача .

За таких обставин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК Форт» про заміну сторони стягувача, оскільки звернення правонаступника кредитора із відповідною заявою відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, зробивши правильні висновки про заміну стягувача його правонаступником, суд першої інстанції припустився процесуальних помилок, на які звертає увагу апелянт, а саме вирішив заявлені ТОВ «ФК Форт» вимоги без повідомлення учасників справи.

За положеннями ч.3ст.442ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторонни її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч.3 п.3 ст.376 ЦПК України якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання і якщо такий учасник справи обґрунтовує цим свою апеляційну скаргу, така обставина є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Оскільки суд вирішив дане питання без повідомлення учасників справи, в тому числі без повідомлення апелянта, який обґрунтовує цим свою апеляційну скаргу,оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ТОВ «ФК Форт» про заміну сторони стягувача на ТОВ «ФК Форт».

Щодо вирішення вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення суд виходить з слідуючого.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

03.03.2012 року Хорольським районним судом Полтавської області по справі №1628/499/12 ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №340/14/07-А від 31.05.2007 р. з гр.. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» . Рішення не було оскаржене, законної сили набуло 09.04.2012 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції що діяла на момент винесення рішення , виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно доп.1ч.2ст.22 Закону України «Про виконавче провадження»,в редакції в редакції що діяла на момент винесення рішення, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Разом з тим, виходячи із системного аналізу норм закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до виконавця у визначений законом строк.

Дійсно, у серпні 2014 року Національний банк України з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів зазначеного банку прийняв рішення про віднесення ПАТ КБ НАДРА до категорії проблемних та встановив строк для вжиття банком заходів щодо приведення своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства.

04 червня 2015 року Правління Національного банку України, розглянувши відповідну пропозицію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийняло постанову № 356 про ліквідацію та відкликання банківської ліцензії ПАТ КБ НАДРА.

Разом з тим, з часу набранням рішенням законної сили , на підставі якого були видані виконавчі листи і до моменту звернення ТОВ «ФК Форт» із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання ( 09.06.2021 року) пройшло близько дев`яти років.

Тому, посилання ТОВ «ФК Форт» на те, що строк пред`явлення виконавчих листів пропущено з поважних причин, оскільки припав на період ліквідації ПАТ КБ НАДРА є помилковими.

Якщо виконавчий лист втрачено до початку примусового виконання рішення виконавцем, то отримати його дублікат можна лише до спливу строку, встановленого для його пред`явлення до виконання.

Частина 2 ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

За наведеним положенням виконання зобов`язання боржником залежить від дій кредитора, які останній повинен був вчинити і від нього залежить виконання боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження, в реакції що діяла на момент винесення рішення, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №340/14/07-А від 31.05.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Також, 04 серпня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» було складено акт про втрату виконавчих листів.

20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №340/14/07-А від 31.05.2007 року, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №Б/Н, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №340/14/07-А від 31.05.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС».

29 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» та ТОВ «ФК Форт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №Б/Н, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №340/14/07-А від 31.05.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК Форт»

Представником скаржника до суду апеляційної інстанції в апеляційній скарзі заявлено клопотання про приєднання до справи копій документів виконавчого провадження, а саме: заяви про відкриття виконавчого провадження ПАТ КБ «НАДРА» по примусовому виконанню рішення Хорольського райсуду Полтавської області від 03.03.2012 року ; виконавчий лист виданий Хорольським районним судом Полтавської області від 03.03.2012 року , виданий 20 березня 2012 року; постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2014 року ; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.09.2014; Акт опису й арешту майна від 11.09.2014 ; постанова про призначення експерта , суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №44590104 від 18.09.2014 ; постанова про передачу описаного майна боржника іншому зберігачу від 24.10.2014; Інформація про виконавче провадження , згідно якої остання виконавча дія була вчинена 27 грудня 2022 року.

Враховуючи, що боржники належним чином не були викликані в судове засідання та були позбавленні права надавати докази, колегія суддів вважає необхідним приєднати вказані письмові докази до матеріалів даної справи.

Дослідивши докази, колегія суддів прийшла до висновку про безпідставність вимог заявника про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, так як виконавчі документи знаходяться на виконанні у державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вказані обставини , колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Хорольського районного суду Полтавської області від 19 липня 2021 року - скасуванню із постановленням нового судового рішення.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Браташ Юрія Павловича задовольнити частково.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 19 липня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву правонаступника стягувача ТОВ «ФК Форт», стягувач ПАТ КБ «Надра», боржник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження задовольнити.

Замінити сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК Форт», () по цивільній справі № 1628/499/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В задоволені іншої частини заяви ТОВ «ФК Форт» - відмовити.

Стягнути з ТОВ «ФК Форт» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 364,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов