КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/9642/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5401/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Захарчука Івана Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 та адвоката Яроша Сергія Володимировича в інтересах особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року у складі судді Петренко Н.О.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ТОВ "Новобудова" звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до рішення правління АТ ХК "Київміськбуд" № 242/0/5-05 від 23.11.2005 та АВІЗО № 301 від 10.07.2006 житловий багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ "Новобудова".

Відповідно до рішення КМР № 932/1593 від 26.06.2007 пр-т 50-річчя Жовтня перейменовано на пр-кт Леся Курбаса.

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 згідно акту прийому-передачі квартири інвестору від 16.03.2006.

Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

У будинку, в тому числі і квартирі № 180 позивачем безперебійно надавались та надаються житлово-комунальні послуги.

Однак, відповідачка не сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги, чим спричиняє збитки позивачу.

За період з 01.10.2020 по 01.05.2023 у відповідачки утворилась заборгованість перед ТОВ "Новобудова" у розмірі 22 681 грн.

Також позивач просить стягнути 3 % річних від простроченої суми за період з 01.10.2020 по 01.02.2022 - 243 грн 14 коп та індекс інфляції 858 грн 81 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року позов ТОВ «Новобудова» задоволено.

В апеляційній скарзі адвокат Захарчук І.А. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення процесуального закону не вирішив клопотання про розгляд справи з викликом сторін та про залучення до участі у справу її чоловіка ОСОБА_2 в якості третьої особи, оскільки він є співвласником квартири та має пільги по оплаті житлово-комунальних послуг як учасник бойових дій та інвалід ІІ групи внаслідок війни.

Вказано, що суд не врахував вказаних обставин, а також не перевірив зокрема того чи дійсно ОСОБА_2 є учасником бойових дій та інвалідом ІІ групи внаслідок війни, чи має він право на пільги по оплаті житлово-комунальних послуг, чи поширюються пільги на відповідачку, чи враховані вони позивачем та чи надавалися послуги з урахуванням пільг.

Також апеляційну скаргу було подано й ОСОБА_2 в особі представника адвоката Яроша С.В.

В апеляційній сказі представник ОСОБА_2 посилаючи на посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Вказано, що він є чоловіком відповідачки, а квартира якій надає послуги ТОВ «Новобудова» має статус їх спільної сумісної власності.

Зазначено, що позивач нараховує їм плату за послуги проте не надає інформацію чи нараховує він їх з урахуванням пільг, які відповідно до закону ОСОБА_2 має як інвалід війни.

При цьому вказує про незаконне нарахування за нібито надані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2022 року по травень 2023 року.

Також зазначає, що в порушення ст. 42 ЦПК України позивач не повідомив суд про існування спору між ним та ОСОБА_2 , пред`явивши позов до неналежного відповідача - ОСОБА_1 не залучивши її чоловіка хоча б в статусі третьої особи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 представник ТОВ "Новобудова" просив законне та обґрунтоване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вказано, що особовий рахунок по спірній квартирі № 180 у будинку відкритий на ОСОБА_1 , яка є її власником, а рішення щодо поділу особового рахунку між іншими співвласниками до позивача не надходило.

Надано позивачем і відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Вказаний відзив обґрунтовано тим, що з відповідачкою 24.03.2014 було укладено договір № 180-5В про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і саме вона має вносити щомісячні платежі за спожиті послуги.

Представником ОСОБА_2 не надано суду жодного доказу про розподіл спільної квартири між подружжям, відтак у нього відсутнє право примати участь у справі в якості співвідповідача, як і право звертатися з цією апеляційною скаргою.

Вказує, що не заслуговує на увагу довід про неврахування судом пільг, оскільки в розрахунку позивача в окремій колонці відображено нараховані по спірній квартирі пільги.

У зв`язку з чим позивач просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 23 781 грн 63 коп та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Зі справи убачається, що відповідно до рішення правління АТ ХТ "Київміськбуд" житловий будинок за адресою: м. Київ, просп. 50-річчя Жовтня, буд. 5-В передано ТОВ "Новобудова" на обслуговування і експлуатацію та всю необхідну технічну документацію (а.с. 10).

16.03.2006 між АТ ХК "Київміськбуд" та ОСОБА_1 було підписано акт прийому-передачі квартири інвестору, відповідно до якого замовник побудував та передає, а інвестор сплатив 100 % вартості та приймає квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 13).

Відповідно до п. 7 акту після відкриття будинку під заселення інвестор несе відповідальність за охорону свої квартири і сплачує комунальні послуги.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 14).

31.01.2020 між ТОВ "Новобудова" та співвласниками багатоквартирного будинку № 5-в в особі Гусєва М.М. на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 12.12.2019 укладено договір № 5-В про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. За яким встановлено права та обов`язки сторін, ціни та порядок оплати послуг з управління, відповідальність сторін за умовами договору (а.с. 15-18).

Додатковою угодою № 1 до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 5-В від 31.01.2020 доповнено п. 30 договору другим абзацом в редакції: "Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, він вважається продовженим на один рік". Інші умови договору залишились без змін (а.с. 20).

Додатковою угодою № 2 до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 5-В від 10.01.2022 внесено зміни до договору щодо ціни на послуги з управління: "ціна послуги з управління становить: 8,77 грн на місяць за 1 кв. м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку (крім квартир та нежитлових приміщень першого поверху) та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку у розмірі 7,44 грн відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території; винагороду управителю в розмірі 1,33 грн на місяць; 7,71 грн на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку першого поверху та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку у розмірі 6,38 грн відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території та винагороди управителю 1,33 грн на місяць.". Вказане також підтверджується кошторисом витрат на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 21-22).

Згідно розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2020 по 01.05.2023 за власником квартири ОСОБА_8 значиться заборгованість у розмірі 22 738 грн 88 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що стороною позивача доведено наявність заборгованості відповідачки перед ТОВ "Новобудова" по оплаті за житлово-комунальні послуги. Крім того, суд дійшов висновку, що обґрунтованими, також, є позовні вимоги щодо застосування ст. 625 ЦК України і стягнення 3 % річних та інфляційних витрат.

Колегія суддів оцінюючи висновки суду першої інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також, приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМ України № 45 від 24.01.2006 року, встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також, оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та її виконавцем не є підставою для нестягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, також, із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини, що склалися між відповідачем як власником квартири та позивачем в частині надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та вивезення твердих побутових відходів регулюються Законом України від 24.06.2004 № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно ст. 13 Закону, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Оскільки відповідачка фактично отримувала житлово-комунальні послуги, що не заперечувалось нею, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 638 ЦК України, між сторонами наявні договірні правовідносини.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримував послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що підтверджує наявність у відповідача обов`язку сплачувати позивачеві за отримані послуги.

При цьому колегія суддів враховує, що позивачем на стадії апеляційного провадження долучено копію договору № 180-5В від 24.03.2014 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеного з відповідачкою.

Таким чином, у даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими ОСОБА_1 користувалася наданими житлово-комунальними послугами, а позивач нараховував плату по тарифу за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкових територій, які відповідачкою не оплачувались у повному обсязі.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, а саме цивільно - правовий обов`язок з оплати наданих житлово-комунальних послуг, - у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Більше того, матеріали справи не містять жодних претензій щодо якості надання або ненадання позивачем послуг протягом спірного періоду в розумінні ст. 18 Закону № 1875-IV та ст. 27-28 Закону № 2189-VIII від Відповідача по справі не надходило. Відтак, підстави для зменшення або звільнення від оплати за надані житлово-комунальні послуги по спірній квартирі - відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, яке відповідачка заявила у відзиві, колегія суддів відхиляє, оскільки справа є малозначною, а отже відповідно до положень ЦПК України її розгляд призначено без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Подання клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не свідчить автоматично про його задоволення.

Вважає порушенням процесуального закону відповідачка й те, що судом не вирішено клопотання про залучення в якості третьої особи її чоловіка ОСОБА_2 , як інваліда ІІ групи, який має пільги.

Так, відповідно до справи, зазначене клопотання не вирішено, разом з тим, судом надано оцінку в рішенні щодо недоведеності вимог про наявність підстав здійснення позивачем нарахування за житлово-комунальні послуги з урахуванням пільг про які заявила ОСОБА_1 у своєму відзиві.

З урахуванням предмету й підстав позову, правові підстави залучення до участі у справі ОСОБА_2 відсутні.

Питання врахування пільг під час нарахування плати за житлово-комунальні послуги до компетенції ТОВ «Новобудова» не входить.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Постанова Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 522/22023/16-ц.

При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Постанова Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17.

Отже, такі доводи відповідачки не впливають на правильність висновків суду та не є такими, що дають підстави вважати рішення суду незаконним.

Окрім цього, щодо покликань відповідачки про наявність у її чоловіка права на пільги по сплаті житлово-комунальних послуг, оскільки є учасником бойових дій, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення № 117).

Згідно із пунктом 1 Положення № 117 передбачено, що Реєстр осіб, які мають право на пільги - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України.

При цьому, пунктом 3 Положення № 117 встановлено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, пред`являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується (п. 5 Положення № 117).

З викладеного вбачається, що особа набуває право на отримання пільг, встановлених для учасників бойових дій, у встановленому законом порядку.

Нарахування пільг та субсидій з подальшим відшкодуванням з боку держави та/або органів місцевого самоврядування, здійснювалось на підставі Постанови КМУ № 860 від 13.11.2013 року, яка втратила чинність на підставі прийняття Постанови КМУ № 606 від 26.07.2018 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 373 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі" від 17.04.2019 року з наступними змінами, затверджено ПОРЯДОК

надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, яким внесено зміни до механізмів відшкодування пільг та субсидій.

Так, згідно п. 3. зазначеної постанови визначено уповноваженим банком, який забезпечує банківське обслуговування реалізації механізму надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій безготівковій формі, акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

Пунктом 3 -постанови установлено, що пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються у грошовій безготівковій або готівковій формі до грудня 2022 року включно.

Із січня 2023 р. пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України.

Отже, згідно із Порядком, затверджених постановою КМ № 373, змінився механізм надання та розрахунку громадянам пільг на оплату житлово-комунальних послуг, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, витрат з управління багатоквартирним будинком (для громадян, що проживають у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельні (житлові) кооперативи.

За новим механізмом пільги на оплату житлово-комунальних послуг та інших витрат до 01.01.2023 розраховувалися структурними підрозділами з питань соціального захисту населення, а з січня 2023 року - органами пенсійного Фонду, а не управителями багатоквартирним будинком чи виконавцями комунальних послуг, об`єднаннями.

З урахуванням положень зазначеного Порядку, при наданні пільг у грошовій формі (готівковій чи безготівковій формі) управителі, виконавці комунальних послуг нараховують повну плату за спожиті житлово-комунальні послуги, внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (за їх наявності) - без урахування розміру пільг.

Отже з урахуванням вказаного, позивачем обґрунтовано виставлялися рахунки на оплату житлово-комунальних послуг по особовому рахунку відповідачки на повну суму, враховуючи законодавчо визначений порядок їх нарахування.

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 незаконність дій позивача, пов`язаних з нарахування плати за спожиті послуги без урахування пільг по їх сплаті, які має член її сім`ї - ОСОБА_2 , як учасника бойових дій.

Заявлені в апеляційній скарзі пільги носять адресний характер та на даний час їх нарахування віднесено до повноважень органів Пенсійного Фонду.

Відносно апеляційної скарги ОСОБА_2 варто зазначити наступне.

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з частиною другою ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року в справі № 351/592/18 висловлена правова позиція, що на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

З долучених до справи доказів убачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 згідно акту прийому-передачі квартири інвестору від 16.03.2006 року, а шлюб між відповідачкою та ОСОБА_2 зареєстровано лише 07.12.2007 (а.с.13,50).

Відповідно до матеріалів, ОСОБА_2 не брав участі у даній справі, а тому оскарження ним рішення суду необхідно розглядати як подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, але вважала, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права та (або) інтереси.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду з урахуванням вищевказаних обставин вважає, що оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси (або) обов`язки ОСОБА_2 , а тому він не має права на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року.

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи, що під час розгляду апеляційного провадження встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалося, а тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 підлягають закриттю у відповідності до п. 3 частини першої ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Захарчука Івана Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року залишити без змін.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Яроша Сергія Володимировича в інтересах особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та в частині закриття апеляційного провадження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. В іншій частині постанова суду касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: