Єдиний унікальний номер 725/452/24
Номер провадження 2/725/92/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря Стрілець Д.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Чернівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором безпроцентної поворотної позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором безпроцентної поворотної позики.

В обґрунтування позову, зазначила, що 12.12.2022 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір безпроцентної поворотної позики на суму 100 000,00 гривень. Відповідно до умов договору відповідачу надано грошові кошти у сумі 100 000 гривень на умовах - позика за даним договором є поворотною та безпроцентною, проценти за позикою не нараховуються та не сплачуються. Згідно з п. 3.1. видача позики оформляється видатковим касовим ордером не пізніше двох робочих днів з моменту підписання договору. Позивачем зобов`язання виконані, що підтверджується видатковим касовим ордером від 12.12.2022 року.

Відповідно до п. 4.1. Договору, визначається кінцевий термін повернення позики, а саме 31.08.2023 року та п. 5.2. Договору позика підлягає поверненню, шляхом її зарахування в касу позикодавця рівними частинами, а саме по 12 500 гривень кожного 15-го числа кожного місяця. Згідно з п.п.6.4.1 Договору, позикодавець має право вимагати від позичальника повернення суми позики в повному обсязі. Відповідно до п.п.6.1.1. Договору, позичальник зобовязується вчасно повернути позику в порядку визначеному Договором.

На підставі п.п.6.2.2. Договору позичальник має право перед позикодавцем ставити питання щодо перенесення термінів погашення заборгованості за Договором у випадку виникнення тимчасових фінансових або інших ускладнень з незалежних від позичальника обставин, однак відповідач таким правом не скористався.

Крім того, п. 7.1. Договору встановлено, що при простроченні повернення позики чи її частини у терміни, обумовлені в п. 4.1. Договору, позичальник сплачує штраф у розмірі 10 % від неповернутої суми позики.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що при простроченні повернення позики (її частини) позичальник додатково до штрафу, передбаченого п. 7.1. Договору, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення, від простроченої суми за кожен день такого порушення.

11.12.2023 року на адресу відповідача направлено лист -вимогу №01 від 11.12.2023 року, відповідно до якої позичальнику надано строк протягом 7 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги позикодавця, усунути порушення умов вищевказаного Договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а саме 100 000 гривень, а у випадку невиконання, позивач залишає за собою право звернутись до суду для захисту своїх прав, інтересів та стягнення суми боргу. Станом на дату подання позову від відповідача відповіді не отримано, заборгованість за Договором не сплачено.

Відповідач відповідно до умов Договору зобов`язується повернути отриману позику та виконати зобов`язання за даним Договором в повному обсязі, однак, свої зобовязання не виконав, чим станом на 15.01.2024 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 125 023,59 гривень, з яких: 100 000 гривень -сума позики; 10 000 гривень штраф; 1810,52 гривні інфляція; 13 213,07 гривень пеня.

Просила стягнути вищевказану заборгованість із відповідача та понесені судові витрати.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.02.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 22).

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив позов розглядати за його відсутності та відсутності позивача, не заперечував проти винесення рішення в підготовчому засіданні, в разі визнання позову відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву,в якій позов визнала повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що 12.12.2022 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір безпроцентної поворотної позики на суму 100 000,00 гривень. Відповідно до умов договору відповідачу надано грошові кошти у сумі 100 000 гривень на умовах - позика за даним договором є поворотною та безпроцентною, проценти за позикою не нараховуються та не сплачуються. Згідно з п. 3.1. видача позики оформляється видатковим касовим ордером не пізніше двох робочих днів з моменту підписання договору. Позивачем зобов`язання виконані, що підтверджується видатковим касовим ордером від 12.12.2022 року.

Відповідно до п. 4.1. Договору, визначається кінцевий термін повернення позики, а саме 31.08.2023 року та п. 5.2. Договору позика підлягає поверненню, шляхом її зарахування в касу позикодавця рівними частинами, а саме по 12 500 гривень кожного 15-го числа кожного місяця. Згідно з п.п.6.4.1 Договору, позикодавець має право вимагати від позичальника повернення суми позики в повному обсязі. Відповідно до п.п.6.1.1. Договору, позичальник зобовязується вчасно повернути позику в порядку визначеному Договором.

На підставі п.п.6.2.2. Договору позичальник має право перед позикодавцем ставити питання щодо перенесення термінів погашення заборгованості за Договором у випадку виникнення тимчасових фінансових або інших ускладнень з незалежних від позичальника обставин, однак відповідач таким правом не скористався.

Крім того, п. 7.1. Договору встановлено, що при простроченні повернення позики чи її частини у терміни, обумовлені в п. 4.1. Договору, позичальник сплачує штраф у розмірі 10 % від неповернутої суми позики.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що при простроченні повернення позики (її частини) позичальник додатково до штрафу, передбаченого п. 7.1. Договору, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення, від простроченої суми за кожен день такого порушення.

11.12.2023 року на адресу відповідача направлено лист -вимогу №01 від 11.12.2023 року, відповідно до якої позичальнику надано строк протягом 7 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги позикодавця, усунути порушення умов вищевказаного Договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а саме 100 000 гривень, а у випадку невиконання, позивач залишає за собою право звернутись до суду для захисту своїх прав, інтересів та стягнення суми боргу. Станом на дату подання позову від відповідача відповіді не отримано, заборгованість за Договором не сплачено.

Відповідач відповідно до умов Договору зобов`язується повернути отриману позику та виконати зобов`язання за даним Договором в повному обсязі, однак, свої зобовязання не виконав, чим станом на 15.01.2024 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 125 023,59 гривень, з яких: 100 000 гривень -сума позики; 10 000 гривень штраф; 1810,52 гривні інфляція; 13 213,07 гривень пеня.

Відповідач свої зобов`язання не виконує, до теперішнього часу ніяких сум в рахунок повернення боргу позивачу не виплатила.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Судом встановлено, та не заперечувалось ОСОБА_2 , що в порушення вимог ст.ст. 526, 1049, 1053 ЦК України відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, в передбачені договором строки позика не погашена, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість за договором позики у розмірі 125 023,59 грн.

Відповідно до частини 4. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на зазначене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що обставини не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики, відповідачем не було повернуто борг в строк, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона договору (позивач) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, відтак, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи визнання позову відповідачем під час підготовчого розгляду до початку розгляду по суті, то з неї необхідно стягнути судовий збір у дохід держави у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би з неї стягненню у випадку невизнання нею позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої ЗУ «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у в розмірі 625,12 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором безпроцентної поворотної позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором безпроцентної поворотної позики від 12.12.2022 року в розмірі 125 023 (сто двадцять п`ять тисяч двадцять три) гривні 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок, з яких: 100 000, гривень сума позики, 10 000 гривень штраф, 1 810,52 гривень інфляція, 13 213, 07 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 625, 12 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька