Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 р. м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Ребрина Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку

В С Т АН О В И В

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника служби з охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позову позивач вказує, що 13 січня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника служби з охорони служби загальної охорони та режиму за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності та штату працівників МФ ДП «Адміністрації морських портів України». Позивач вважає дії відповідача неправомірними з наступних підстав. Позивач вказує, що відповідачем було порушено ст. 42 КЗпП України, а саме не було створено комісію з вивчення переважного права на залишення на роботі. Крім того не було проведено засідання Первинної профспілкової організації працівників ДП «АМПУ». Позивач вказує, що позивачем не було отримано жодного листа та повідомлення від комісії з вивчення переважного права на залишення на роботі.. Також позивач зазначає, що позивача не було повідомлено про засідання профспілкового комітету та не було запрошено до Профспілкового комітету Первинної профспілкової організації працівників ДП «АМПУ» на засідання щодо розгляду питання про звільнення. Також позивач вказує, що відповідачем не виконано вимог законодавства щодо працевлаштування працівника, які визначені ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки ним не ознайомлено позивача позивача з переліком вакантних посад на підприємстві у день звільнення.

Представник позивача надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Надав суду відзив в якому зазначив наступне. Щодо дотримання відповідачем ст. 42 КЗпП України відповідач вказує, що 10.11.2021 року Комісією було проведено дослідження переважного права, що підтверджується протоколом Комісії від 10.11.2021 року № 43. Другим питанням протоколу визначено, що відносно посади заступника начальника з охорони служби загальної охорони та режиму у штатному розписі Філії аналогічні (тотожні) посади відсутні, а отже відсутні підставі для вивчення переважного права. Щодо повідомлення профспілки про проведення заходів скорочення, то представник відповідача вказав, що відповідачем було запропоновано профспілковому комітету провести консультації з приводу здійснення даних заходів та дотримання законодавства про працю. Враховуючи рекомендації МОЗ щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, консультації відбулись за участю представників работодавця при розгляді подання на звільнення позивача 10.01.2022 року. 10.01.2022 року позивач був присутній при розгляді подання на його звільнення. Крім того представник відповідача вказав, що законодавством не врегульовано порядок проведення таких консультацій, не визначений обов`язок присутності на даних консультаціях працівника, а також судовою практикою не встановлено, що не проведення або проведення у інший спосіб таких консультацій може породжувати незаконність звільнення та бути підставою для поновлення працівника на роботі. Щодо надання профспілковою організацією згоди на звільнення, то представник відповідача вказав, що 22.12.2022 року до профспілки направлено подання надати згоду на звільнення позивача. Відповідно до надісланого витягу з протоколу засідання профкому від 10.01.2022 року МФ ДП «АМПУ» надана згода на звільнення ОСОБА_1 . Щодо ознайомлення позивача з наявними вакансіями, то представник відповідача вказав, що в період з 13.11.2021 року по 13.01.2022 року відповідач кожного тижня надавав позивачу всі наявні вакантні посади в державному підприємстві «Адміністрація морських портів України». Наявні вакантні посади пропонувались не тільки в Миколаївській Філії, а по всьому державному підприємству з урахуванням всіх філій. Крім того, позивач лише один раз виявив бажання перейти на вакантну посаду, яка не відповідає його кваліфікаційним вимогам, решту запропонованих посад проігноровано. За такого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом досліджено трудову книжку серії НОМЕР_1 згідно якої вбачається, що 07.09.2015 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду інспектора загону загальної охорони служби морської безпеки ДП «Адміністрація морських портів України». 17.03.2016 року переміщено на посаду інспектора служби морської безпеки. 23.08.2016 року переміщений на посаду інспектора служби загальної охорони та режиму. 17.08.2017 року переведений на посаду заступника начальника служби з охорони служби загальної охорони та режиму. Згідно наказу від 13.01.2022 року звільнено на підставі 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності або штату працівників.

Судом досліджено наказ ДП «Адміністрація морських портів України» № 207/10 від 02.10.2019 року згідно якого запроваджено зміни в організації виробництва і праці, зокрема і щодо оптимізації бізнес-процесів, які відбуваються при здійсненні господарської діяльності Підприємства з метою приведення штатної чисельності працівників Підприємства у відповідність до потреб господарської діяльності тощо.

Судом досліджено наказ ДП «Адміністрація морських портів України» № 614/18 від 21.11.2019 року згідно якого з метою перерозподілу обов`язків та окремих функцій виробничо-господарської діяльності між начальником Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та заступниками начальника з 25.11.2019 року введено в дію організаційну структуру Філії та розподілено обов`язки і відповідальність за керівництво окремими напрямками та виконання функцій, спрямованих на забезпечення виробничо-господарської діяльності Філії між начальником Філії та його заступниками.

Судом досліджено наказ ДП «Адміністрація морських портів України» № 457/ОП від 11.10.2021 року згідно якого запроваджено зміни в організації виробництва і праці у Миколаївській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» шляхом скорочення чисельності та штату працівників, в тому числі посади заступника начальника служби з охорони 1од.

Судом досліджено наказ ДП «Адміністрація морських портів України» № 485/ОП від 28.10.2021 року згідно якого створено комісію з розгляду питань щодо скорочення чисельності або штату працівників МФ ДП «АМПУ».

Судом досліджено перелік вакантних посад та пропозиції іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 10.01.2022 року, станом на 08.11.2021 року та станом на 20.12.2021 року з якого вбачається наявність вакантних посад в ДП «АМПУ» не тільки в Миколаївській філії, але й інших філіях, які знаходяться на території України.

Судом досліджено протокол № 43 комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності або штату працівників МФ ДП «АМПУ» від 10.11.2021 року згідно якого вбачається, що у Службі загальної охорони та режиму підлягає скороченню 1 шт. од. заступника начальника служби з охорони. Також було встановлено, що відносно посади заступника начальника з охорони служби загальної охорони та режиму у штатному розписі Філії аналогічні (тотожні) посади відсутні.

Судом досліджено наказ ДП «Адміністрація морських портів України» № 514/ОП від 11.11.2021 року згідно якого введено в дію з 11.11.2021 року зміни до штатного розпису Миколаївської філії ДП «АМПУ» № 29. З 14.01.2022 року скорочено зі штатного розпису Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» структурні підрозділ з наступними посадами, зокрема із структурного підрозділу «Служба загальної охорони та режиму» посаду заступника начальника служби охорони.

Судом досліджено витяг з наказу ДП «Адміністрація морських портів України» № 515/ОП від 11.11.2021 року «Про скорочення штату працівників та попередження про наступне вивільнення» згідно якого наказано здійснити заходи щодо вручення попередження про заплановане вивільнення у строки, встановлені КЗпП України, працівникам, які підлягають вивільненню 13.01.2022 року у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників, а саме ОСОБА_1 , заступнику начальника служби з охорони служби загальної охорони та режиму.

Судом досліджено попередження ДП «Адміністрація морських портів України» «Про заплановане вивільнення» від 11.11.2021 року згідно якого ОСОБА_1 повідомлено, що посада яку останній обіймає, скорочується зі штатного розпису Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та у відповідності до ст. 492 КЗпП України запропоновано наявні вакантні посади.

Судом досліджено акт ДП «Адміністрація морських портів України» від 12.11.2021 року згідно якого встановлено, що 12.11.2021 року з 14 год. 55 хв. по 15 год. 05 хв. ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись під підпис з наказом № 515/ОП від 11.11.2021 року «Про скорочення штату працівників та попередження про наступне вивільнення» та попередженням про заплановане вивільнення на 4 аркушах та переліком вакантних посад та пропозицій іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 08.11.2021 року на 16 аркушах, що пропопонуються ОСОБА_1 для запобігання звільнення та залишення на роботі відповідно до ст. 492 КЗпПП України. Акт складено начальником відділу управління персоналом ОСОБА_2 , провідним інженером з організації праці відділу управління персоналом ОСОБА_3 , інженером з кадрових питань 1 категорії ОСОБА_4 , начальником юридичного відділу юридичної служби ОСОБА_5 .

Судом досліджено пропозицію ОСОБА_1 вакантних посад від 15.11.2021 року згідно якої останньому запропоновано наступні посади: 1) заступник начальника служби (Служба морської безпеки) 1 од.); 2) інженер 1 категорії (1 од.). Також запропоновано наявні вакантні посади ДП «АМПУ» згідно Переліку вакантних посад та пропозиції іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 15.11.2021 року. Пропозиція містить підпис ОСОБА_6 про ознайомлення 18.11.2021 року.

Судом досліджено пропозицію вакантних посад ДП «АМПУ» ОСОБА_6 від 24.11.2021 року згідно якої останньому запропоновано вакантні посади ДП «АМПУ» згідно Переліку вакантних посад та пропозиції іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 22.11.2021 року. Пропозиція містить підпис ОСОБА_6 про ознайомлення 25.11.2021 року.

Судом досліджено пропозицію вакантних посад ДП «АМПУ» ОСОБА_6 згідно якої останньому запропоновано вакантні посади ДП «АМПУ» згідно Переліку вакантних посад та пропозиції іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 29.11.2021 року. Пропозиція містить підпис ОСОБА_6 про ознайомлення 01.12.2021 року.

Судом досліджено пропозицію вакантних посад ДП «АМПУ» ОСОБА_6 згідно якої останньому запропоновано вакантні посади ДП «АМПУ» згідно Переліку вакантних посад та пропозиції іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 06.12.2021 року. Пропозиція містить підпис ОСОБА_6 про ознайомлення 09.12.2021 року.

Судом досліджено пропозицію вакантних посад ДП «АМПУ» ОСОБА_6 згідно якої останньому запропоновано вакантні посади ДП «АМПУ» згідно Переліку вакантних посад та пропозиції іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 13.12.2021 року. Пропозиція містить підпис ОСОБА_6 про ознайомлення 16.12.2021 року.

Судом досліджено подання МФ ДП «Адміністрація морських портів України» № 4218/18-01-03 від 22.12.2021 року до голови Первинної профспілкової організації працівників Адміністрації Миколаївського морського порту Ковач Ю. про надання згоди на розірвання трудового договору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з заступником начальника служби з охорони служби загальної охорони та режиму ОСОБА_1 .

Судом досліджено пропозицію ОСОБА_1 вакантних посад від 05.01.2022 року згідно якої останньому запропоновано наступні посади: 1) черговий (1 од.); 2) змінний диспетчер (1 од.). Також запропоновано наявні вакантні посади ДП «АМПУ» згідно Переліку вакантних посад та пропозиції іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 28.12.2021 року. Пропозиція містить підпис ОСОБА_1 від 06.01.2022 року про відмову від запропонованих посад.

Судом досліджено пропозицію ОСОБА_1 вакантних посад від 06.01.2022 року згідно якої останньому запропоновано наявні вакантні посади ДП «АМПУ» згідно Переліку вакантних посади та пропозиції іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 04.01.2022 року. Пропозиція містить підпис ОСОБА_1 від 06.01.2022 року про відмову від запропонованих посад.

Судом досліджено витяг з протоколу засідання профкому Адміністрації Миколаївського морського порту від 10.01.2022 року згідно якого надано згоду на розірвання трудового договору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з ОСОБА_1 .

Судом досліджено пропозицію ОСОБА_1 вакантних посад від 11.01.2022 року згідно якої останньому запропоновано посаду водій автотранспортних засобів (1од.) Пропозиція містить підпис ОСОБА_1 від 11.01.2022 року про відмову від запропонованої посади.

Судом досліджено пропозицію ОСОБА_1 вакантних посад від 13.01.2022 року згідно якої останньому запропоновано наявні вакантні посади ДП «АМПУ» згідно Переліку вакантних посади та пропозиції іншої роботи в ДП «АМПУ» станом на 10.01.2022 року. Пропозиція містить підпис ОСОБА_1 від 13.01.2022 року про відмову від запропонованих посад.

Судом досліджено наказ ДП «Адміністрація морських портів України» № 20/о від 13.01.2022 року згідно якого звільнено з 13.01.2022 року ОСОБА_1 з посади заступника начальника служби з охорони служби загальної охорони та режиму на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Судом досліджено лист Миколаївській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 19.01.2024 року в якому надано інформацію з системи контролю керування доступом щодо перетину пунктів пропуску МФ ДП «АМПУ» протягом 10 січня 2022 року працівниками філії, зокрема і ОСОБА_1 (КПП порту, вул. 3 Слобідська вхід о 07 год. 51 хв, вихід о 14 год. 43 хв.), (КПП «Будинок управління Філії» вул. Заводська буд. 23 вхід 14:52 год., вихід 15:12 год.).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що станом на 10.01.2022 року працювала в Миколаївській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» начальником відділу по роботі з кадрами. Свідок вказала, що 10 січня 2022 року вона була запрошена до засідання з питань звільнення деяких працівників. Свідок зазначила, що засідання проводилось за адресою: АДРЕСА_1 . Засідання проводилось близько півгодини. Свідок вказала, що позивач був присутній під час вказаного засідання.

Судом досліджено письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.02.2024 року згідно яких останній пояснив, що не пам`ятає, чи був він присутній на засідання профспілкового комітету.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

З наявних матерілаів справи вбачається, що відповідач належним чином виконав вимоги частини другої статті 40 КЗпП України, статті 49-2 КЗпП України та сприяв працевлаштуванню позивача шляхом неодноразового надання пропозицій щодо вакантних посад.

Згоду на переведення на жодну із запропонованих вакантних посад, в тому числі у структурних підрозділах відповідача по всій України, та які були запропоновані позивачу роботодавцем, ОСОБА_1 не надав, що було підтверджено самим позивачем. Отже, роботодавець вважається таким, що належно виконав вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.

При цьому судом встановлено, що відповідачем було запропоновано перелік наявних вакантних посад і в день звільнення , на що позивач також відмовився.

При цьому те, що у переліку вакантних посад зазначалося «станом на 10.01.2022 року» - жодним чином не порушувало його права та не може слугувати підставою для його поновлення на роботі. Крім того, суд враховує постійну відмову позивача від переведення на інші посади протягом всього строку попередження.

Щодо твердження позивача про порушення переважного права залишення на роботі при скороченні чисельності та штату працівників слід зазначити наступне.

Положеннями частини першої статті 42 КЗпП України регламентовано, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Таким чином, при вивільненні працівників, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі,та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року в справі № 333/4222/19 (провадження № 61-2971св21) зазначено, що «за змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При визначенні працівників із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Кваліфікаційний рівень робіт, що виконуються, визначається залежно від вимог до освіти, професійного навчання та практичного досвіду працівників, здатних виконувати відповідні завдання та обов`язки. Для висновку про наявність переваги при залишенні на роботі працівника перш за все повинно бути з`ясовано, чи є рівними кваліфікація та продуктивність праці вивільненого працівника порівняно із залишеним на роботі, за яким роботодавцем визнане переважне право. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен провести порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. У випадку, коли роботодавцем при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці звільнено працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, суд може констатувати порушення положень статті 42 КЗпП України і, як наслідок, незаконність звільнення дій роботодавця».

Верховним Судом у постановах від 20 січня 2021 року у справі № 720/2124/18, від 08 липня 2022 року у справі № 359/8303/20, від 09 липня 2020 року у справі № 809/2894/13, від 01 лютого 2023 року у справі № 607/18097/19) зазначено, що переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад.

Судом встановлено що відповідачем визначено про скорочення всіх працівників служби загальної охорони та режиму, комісія із визначення переважного права працівників на залишення на роботі, згідно з протоколом від 10.11.2021 року дійшла висновку, що відсутні в штатному розписі після змін і таке підтверджується наданими відповдічаем доказами - штатним розписом станом на 10.11.2021 та на 13.01.2022) однорідні посади з посадою, яку займав позивач.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач не проводив консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 49-4 КЗпП України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після подання виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику) повідомлення про заплановане масове вивільнення з відповідною інформацією (у письмовому вигляді) про такі заходи, включаючи відомості про причини наступних звільнень, середню кількість і категорії працівників, а також про кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, не пізніше трьох місяців з дати прийняття рішення про масове вивільнення проводить консультації з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) щодо заходів із запобігання звільненню, зведення його до мінімуму та пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій надсилається повідомлення та проводяться консультації із спільним представницьким органом, утвореним ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що об`єднує більшість працівників цього підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю.

Так, суду не надано доказів того, що вищевказані консультації не проводились, які і не надано доказів того, що було порушено права профспілкового комітету у зв`язку з непроведенням консультацій про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Між тим, чинним законодавством не визначено порядок проведення таких консультацій.

Щодо твердження позивача про відсутність згоди профспілки, то слід зазначити наступне.

За змістом ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

З огляду на викладене, оскільки Первинною профспілковою організацією працівників Адміністрації Миколаївського морського порту, членом якої є позивач, було розглянуто у встановленому законом порядку у п`ятнадцятиденний строк подання роботодавця щодо розгляду питання в установленому законом порядку на засіданні профспілкового комітету та надання згоди на розірвання трудового договору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП з заступником начальника з охорони служби загальної охорони та режиму ОСОБА_1 , то, вважається, згідно ст. 43 КЗпП України, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 .

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником (частина першої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (статті 8 Конституції України, статті 3 ЦК України, статей 2, 263 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Судом встановлено, що позивач був присутній на засіданні профспілки, що підтверджується поясненнями свідка, а також інформацією щодо перетину пункту пропуску 10.01.2022 року (день засідання профспілки) МФ ДУ "Адміністрації морських портів України».

Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 не був присутній на засіданні профспілки позивачем не подано, як і не заявлено жодних клопотань про витребування доказів.

Таким чином судом встановлено, що у відповідача дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників, роботодавцем було додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, відповідач не мав можливості перевести працівника ОСОБА_1 без його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, оскільки від всіх запропонованих посад позивач фактично відмовився. Позивач, як вивільнюваний працівник, не користувався переважним правом на залишення на роботі, був попереджений про наступне вивільнення у встановленому законом порядку. Згідно ст. 43 КЗпП України профспілка, членом якої є позивач, вважається такою, що надала згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 та доказів незаконності чи необгрунтованості такої згоди суду не надано .

З огляду на викладене, оскільки звільнення позивача було законним, позовні вимоги є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 79, 88, 141, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 21, 40, 139-151, 221, 233-235 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника служби з охорони служби загальної охорони та режиму державного підприємства «Адміністрація морських портів України», та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення

Суддя