КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Київського апеляційного суду Рейнарт І.М. та Кирилюк Г.М.,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02.01.2024 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2020 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

При цьому, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 року справа призначена колегії суддів у складі: судді-доповідача Рейнарт І.М. та суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

12.03.2024 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційної суду заяву про відвід колегії суддів у складі судді-доповідача Рейнарт І.М., суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А., при цьому остання не входить до складу колегії суддів, визначеної протоколом автоматизованого розподілу справ.

В обгрунтування заяви вказує, що вона подала апеляційна скаргу до Київського апеляційного суду 06.02.2024 року, однак станом на 10.03.2024 року питання щодо відкриття апеляційного провадження не вирішено, що є порушенням вимог Закону.

Також, зазначає, що зазначена колегія суддів розглядала її апеляційну скаргу на рішення Макарівського районного суду Київської області від 15.10.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про застосування наслідків вчинення нікчемного правочину, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права приватної власності на земельну ділянку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була залишена без задоволення. Під час розгляду зазначеної апеляційної скарги нею неодноразово заявлялися відводи колегії суддів з підстав глибокої упередженості суду при розгляді справи. Ухвалами Київського апеляційного суду заявлені відводи колегії суддів визнавалися необгрунтованими, однак без спростування заявлених підстав, що, на думку заявниці, свідчить про обгрунтованість та законність підстав для відводу колегії суддів.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на факт змови головуючого судді з відповідачем ОСОБА_3 в залі судових засідань, а постанова апеляційного суду від 05.10.2021 року складена з метою узаконити дії угрупування ОСОБА_3 з викрадення у ОСОБА_2 частини приватизованої земельної ділянки, що також є підставою для відводу.

При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що судові засідання проводилися в умовах свавілля та повної зневаги до вимог закону і прав людини, доказом чого є копія рапорту працівника поліції, якого 11.01.2023 року було викликано до Київського апеляційного суду після видалення ОСОБА_2 із зали судових засідань, та зверненням до голови Вищої ради правосуддя.

Вказані обставини, на переконання заявниці, свідчать про те, що між сторонами та колегією суддів склалися неприязні стосунки, які виключають об`єктивність і неупередженість колегії суддів при розгляді даної справи і є підставою для відводу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.03.2024 року відвід, заявлений ОСОБА_1 суддям Рейнарт І.М. та Кирилюк Г.М., визнано необгрунтованим. Передано заяву ОСОБА_1 для вирішення питання про відвід відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України іншому судді, який не входить до складу суду.

Після проведення автоматизованого розподілу справи та відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК питання про відвід суду вирішується без повідомлення учасників справи.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви про відвід колегії суддів вбачається, що вона заявляє відвід колегії суддів у складі судді-доповідача Рейнарт І.М., суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

Однак, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 року справу призначено колегії суддів у складі судді-доповідача Рейнарт І.М. та суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

Заява не містить обгрунтування та підстав відводу судді Ящук Т.І., тому заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів розглядається в частині заявленого відводу судді-доповідачу Рейнарт І.М. та судді Кирилюк Г.М.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи заявника щодо упередженості та необ`єктивності судді-доповідача Рейнарт І.М. та судді Кирирлюк Г.М. підстав для задоволення заяви про відвід не вбачаю.

Так, статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Також, ч. 4 вказаної процесуальної норми імперативно закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як вбачається, підставами які викликають сумнів в неупередженості суддів Рейнарт І.М. та Кирилюк Г.М., на думку заявника, є наступні обставини в їх сукупності:

- апеляційна скарга до Київського апеляційного суду була подана 06.02.2024 року, однак станом на 10.03.2024 року питання щодо відкриття апеляційного провадження не вирішено, що є порушенням вимог Закону;

- зазначена колегія суддів розглядала її апеляційну скаргу на рішення Макарівського районного суду Київської області від 15.10.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про застосування наслідків вчинення нікчемного правочину, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права приватної власності на земельну ділянку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була залишена без задоволення. Під час розгляду зазначеної апеляційної скарги нею неодноразово заявлялися відводи колегії суддів з підстав глибокої упередженості суду при розгляді справи. Ухвалами Київського апеляційного суду заявлені відводи колегії суддів визнавалися необгрунтованими, однак без спростування заявлених підстав, що, на думку заявниці, свідчить про обгрунтованість та законність підстав для відводу колегії суддів;

- головуючий суддя вступила у змову з відповідачем ОСОБА_3 в залі судових засідань, а постанова апеляційного суду від 05.10.2021 року складена з метою узаконити дії угрупування ОСОБА_3 з викрадення у ОСОБА_2 частини приватизованої земельної ділянки;

- судові засідання проводилися в умовах свавілля та повної зневаги до вимог закону і прав людини, доказом чого є копія рапорту працівника поліції, якого 11.01.2023 року було викликано до Київського апеляційного суду після видалення ОСОБА_2 із зали судових засідань, та зверненням до голови Вищої ради правосуддя.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 43).

При цьому, у контексті об`єктивного критерію при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

Отже, з урахуванням наведеного та враховуючи зміст заяви про відвід вважаю, що доводи щодо упередженості та необ`єктивності суддів Рейнарт І.М. та Кирилюк Г.М. є суб`єктивною думкою заявника, яка непідтверджена жодними належними доказами та базується виключно на його припущеннях.

Натомість, відмова колегії суддів, до складу якої входили судді Рейнарт І.М. та Кирилюк Г.М., у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 15.10.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про застосування наслідків вчинення нікчемного правочину, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права приватної власності на земельну ділянку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди не може бути підставою для відводу.

При цьому, слід зазначити, що, як вбачається, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана у паперовій формі, у системі "Електронний суд" матеріали цивільної справи за позовом ТОВ "Новобудова" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відсутні, а відтак, після отримання апеляційної скарги ОСОБА_1 матеріали цивільної справи були витребувані з Дніпровського районного суду м. Києва (т. 6, а.с. 2).

Після надходження матеріалів справи до апеляційного суду було встановлено, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, у зв`язку із чим ухвалою від 07.03.2024 року вона була залишена без руху, а ОСОБА_1 наданий строк для усунення недоліків.

За вказаних обставин, станом на 10.03.2024 року підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у суддів Рейнарт І.М. та Кирилюк Г.М. не було.

Виклик ОСОБА_1 у судове засідання працівників поліції та звернення зі скаргою до Вищої ради правосуддя також не є підставою для відводу суддів, оскільки вчинення ОСОБА_1 таких дій є реалізацією своїх прав, передбачених законодавством України.

З огляду на викладене, не вбачається належних процесуальних підстав для висновку про упередженість та необ'єктивність суддів Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М., та, як наслідок, задоволення заявленого відводу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 34, 36, 40 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддям Рейнарт І.М. та Кирилюк Г.М. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук