УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2024 року

м. Київ

справа № 523/7208/22

провадження № 61-3349ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, про оскарження батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дитини,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року відмовленоу задоволенні первісного позову ОСОБА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Виключенозапис про ОСОБА_1 як батька з актового запису № 523 від 03 серпня 2011 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Виключенозапис про ОСОБА_1 як батька з актового запису № 2583 від 12 березня 2016 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою від 13 грудня 2023 року Одеський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_2 та зупинив дію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року.

Ухвалою від 22 січня 2024 року Одеський апеляційний суд призначив справу до розгляду на 23 квітня 2024 року.

15 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про забезпечення позову, у якій просив суд: накласти арешт на грошові кошти, що підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 в якості аліментів, утриманих з його заробітної плати та пенсії на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), щомісячно, проте не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; заборонити Суворовському районному відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, а саме: передавати (перераховувати) відповідачеві ОСОБА_2 аліменти, утримані з його заробітної плати та пенсії на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), щомісячно, проте не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до набрання законної сили рішення в даній справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року, яким виключено з актового запису про народження дітей відомостей про ОСОБА_1 як про батька дітей, не набрало законної сили, тому підстави для припинення стягнення аліментів до перегляду рішення суду в апеляційному порядку відсутні.

04 березня 2024 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Журик Т. В. через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

Врахувавши, щорішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року, яким виключено з актового запису про народження дітей відомостей про ОСОБА_1 як про батька дітей, не набрало законної сили, апеляційний суд правильно зазначив, що відсутні підстави для припинення стягнення аліментів до перегляду рішення суду в апеляційному порядку. Крім того, прийнявши до уваги, що за своєю суттю рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року носить немайновий характер, не містить жодних вимог щодо стягнення грошових коштів з боржника та не вимагатиме примусового виконання, а закон прямо не передбачає можливість застосувати арешт грошових коштів, як спосіб забезпечення виконання рішення немайнового характеру, то забезпечити позов немайнового характеру за допомогою заходів, які прямо не передбачені законом є втручанням у право боржника на мирне володіння майном, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з вимогами статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення є законним, ухваленим з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов