Провадження № 6/932/195/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача по виконанню судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Укрдебт Плюс» звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеною заявою, зазначаючи, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2017 року у цивільній справі № 200/16120/15-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк »: в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором розмірі 3 008 862,19 грн., з яких тіло кредиту 1 297 871,92 грн., відсотки 1 122 743,14 грн., пеня 533 098,96 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 31 250,50 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 23 897,67 грн., звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: в житловому будинку літ. А-5 квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з: 1- коридор, 2- кухня, 3,4,6 житлові кімнати житловою площею 35,9 кв.м., 5,9,10 кладові, 7- ванна, 8- туалет, І балкон, ІІ- лоджія, загальною площею 58,2 кв.м., яка належить іпотекодавцям на свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» м. Дніпропетровська від 28.02.2000 року згідно з розпорядженням від 28.02.2000 року за № 181-00 та зареєстроване Дніпропетровським МБТІ у реєстрову книгу 378п за № 73-140 від 28.02.2000 року, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (). Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 58,2 кв.м.

Відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно Договору №2245/К про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги від 13 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 682, право вимоги за кредитним договором № 35/43/05-Z kln ( з усіма додатками та додатковими угодами) від 16 вересня 2005 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , та за іпотечним договором № 35/43-З01/05- Z kln, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. за реєстровим № 2933, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якості забезпечення виконання зобов`язання боржником , відступлено на користь ТОВ «Укрдебт Плюс» . Відомості про заміну іпотекодержателя та обтяжувача були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 442, 512 ЦК України, заявник просив суд замінити сторону стягувача у цивільній справі 200/16120/15-ц з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс» у зв`язку з переходом до нього прав кредитора.

Сторони у судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому на підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд заяви за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суд виходить з такого:

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2017 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено: в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором розмірі 3 008 862,19 грн., з яких тіло кредиту 1 297 871,92 грн., відсотки 1 122 743,14 грн., пеня 533 098,96 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 31 250,50 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 23 897,67 грн., звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: в житловому будинку літ. А-5 квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з: 1- коридор, 2- кухня, 3,4,6 житлові кімнати житловою площею 35,9 кв.м., 5,9,10 кладові, 7- ванна, 8- туалет, І балкон, ІІ- лоджія, загальною площею 58,2 кв.м., яка належить іпотекодавцям на свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» м. Дніпропетровська від 28.02.2000 року згідно з розпорядженням від 28.02.2000 року за № 181-00 та зареєстроване Дніпропетровським МБТІ у реєстрову книгу 378п за № 73-140 від 28.02.2000 року, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (). Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 58,2 кв.м. Відстрочено виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно Договору №2245/К про відступлення (купівлі - продажу), укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс», права вимоги від 13 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 682, право вимоги за кредитним договором № 35/43/05-Z kln ( з усіма додатками та додатковими угодами) від 16 вересня 2005 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , та за іпотечним договором № 35/43-З01/05- Z kln, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. за реєстровим № 2933, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якості забезпечення виконання зобов`язання боржником , відступлено на користь ТОВ «Укрдебт Плюс» . Відомості про заміну іпотекодержателя та обтяжувача були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд виходить з обґрунтованості вказаної заяви, оскільки ТОВ «Укрдебт плюс» набуло право вимоги за кредитним договором № 35/43/05-Z kln ( з усіма додатками та додатковими угодами) від 16 вересня 2005 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , та за іпотечним договором № 35/43-З01/05- Z kln, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. за реєстровим № 2933, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якості забезпечення виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення у справі «Шмалько проти України», від 20 липня 2004 року, заява №60750/00).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Суд зазначає, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Виходячи із цих норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження та припиняється її статус сторони виконавчого провадження, а її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 55 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, за своєю правовою природою заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження та її заміна новим кредитором проводиться за заявою заінтересованої особи.

Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як у межах відкритого виконавчого провадження, так й за відсутності виконавчого провадження, тобто, може бути здійснена на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи викладене та те, що заявником у справі належними та допустимими доказами доведено, що саме він наразі виступає стягувачем у справі за позовом Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ «Укрдебт плюс» про заміну сторони стягувача його правонаступником.

Суд приймає до уваги, що чинним законодавством не передбачено строки звернення до суду із заявою про заміну стягувача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 442 ЦПК України, статтями 11, 512, 514 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача по виконанню судового рішення задовольнити.

Замінити сторону стягувача по виконанню рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.10.2017 року по цивільній справі № 200/16120/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ « Дельта Банк» з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ( ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю « Укрдебт Плюс» ( 04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, буд. 28-А, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали.

Суддя О.С. Овчиннікова