ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3950/23

Провадження № 22-ц/4820/643/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року (суддя Завадська О.П.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, про що підписав заяву №б/н від 31.05.2016. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування АТ КБ «Приват Банк».

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75000 грн.

Зазначалось, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак у порушення умов договору свої зобов`язання відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 13.11.2023 має заборгованість за кредитом в розмірі 96182 грн 02 коп., з яких: 77615 грн 38 коп. заборгованість за тілом кредиту; 18566 грн 64 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Враховуючи викладене вище АТ КБ «Приват Банк», звертаючись до суду з позовом, просило стягнути із відповідача вищевказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.05.2016.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2016 року, яка утворилася станом на 13 листопада 2023 року в сумі 77615,38 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, АТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції помилково не врахував, що сторони погодили розмір відсоткової ставки, а саме 31.05.2016 ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано картку, а 22.12.2020 відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. У вказаній заяві були викладені істотні умови кредитного договору, а саме: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 50000 грн для карт «Універсальна», 75000 грн для карт «Універсальна Gold»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; можливі види (форми) забезпечення кредиту - без забезпечення; процента ставка 42,0 % для карт «Універсальна» та 40,8 % для карт «Універсальна Gold» тип процентної ставки - фіксована.

Звертав увагу, що із виписки по рахунку вбачається, що відповідач почав користуватися кредитними коштами починаючи з 08.01.2023. Так як, ОСОБА_1 користувався кредитними коштами вже після ознайомлення з умовами кредитування та погодження таких умов шляхом підписання заяви від 22.12.2020, тому не має підстав вважати, що розмір відсотків не було погоджено сторонами.

Рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.05.2016 ОСОБА_1 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с.17).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 31.05.2016, станом на 13.11.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 96182 грн 02 коп., з яких: 77615 грн 38 коп. заборгованість за кредитом; 18566 грн 64 коп. заборгованість за відсотками. (а.с. 6-9).

Відповідно до банківської виписки за договором № б/н за період з 31.05.2016 по 15.11.2023 вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою (а.с. 10-14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня домовленість сторін про сплату та розмір відсотків за користування кредитними коштами.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що наданий Банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем договору, оскільки не підписана ним.

Із анкети-заяви від 31.05.2016, підписаної ОСОБА_1 , вбачається, що в ній процентна ставка не зазначена, не визначено умови кредитування, строки повернення кредиту тощо.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд констатує, що заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «Приват Банк» посилався на укладення з ОСОБА_1 кредитного договору 31.05.2016, проте банком не надано суду належних доказів досягнення з ОСОБА_1 згоди істотних умов кредитного договору щодо сплати відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що банком надано до суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приват Банк» від 31 травня 2016 року (а.с. 17), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 15), довідку про видачу кредитних карток (а.с. 16), Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.28), виписку з відкритого на ім`я відповідача рахунку та розрахунок заборгованості (а.с. 6-14).

Проте, вказані документи не підтверджують погодження АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 умов договору щодо сплати відсотків за користування кредитом.

В постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 22.12.2020, якою визначено умови кредитування не приймаються апеляційним судом до уваги з таких підстав.

В кінці тексту заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг від 22.12.2020 зазначено, що вона підписана споживачем ОСОБА_1 22.12.2020 о 11:16, а довідка про умови кредитування від 22 грудня 2020 року зазначено, що підписана споживачем ОСОБА_1 22.12.2020. При цьому, самого підпису ОСОБА_1 вказані документи не містять, також відсутні дані, що вони підписані електронним підписом.

АТ КБ «Приват Банк» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг та довідки у порядку, визначеному чинним законодавством, в тому числі і шляхом застосування електронного цифрового підпису.

Колегія суддів також враховує, що у довідці про умови споживчого кредиту визначено умови кредитування для декількох кредитних продуктів за програмами - Картка Універсальна, Картка Універсальна Gold Platinum, Картка MC World BlackEdition, Картка Visa Signature, Картка MS WorldElite, Картка Visa Infinite.

По суті за своїм змістом довідка про умови кредитування від 22 грудня 2020 року є паспортом споживчого кредиту.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 викладена правова позиція, відповідно до якої ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

З огляду на викладене, АТ КБ «Приват Банк» не доведено погодження умов договору з відповідачем щодо сплати відсотків, відповідно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта із висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 19 березня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай