Справа № 346/4226/22
Провадження № 2/346/108/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.

з участю: секретаря Романчук Л.І.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферецзв язку, в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання матері, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання матері.

Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється непрацюючим пенсіонером похилого віку, особою з інвалідністю ІІ групи та має ряд захворювань. Оскільки група інвалідності встановлена через онкологію, позивач потребує постійного лікування, придбання препаратів, здачі дорого вартісних аналізів та постійного спостереження лікарів.

Позивач отримує пенсію по віку, субсидію, інших джерел доходу не має, матеріальне становище є нужденним. Майна, що може приносити дохід не має. Розмір пенсії, яку отримує ОСОБА_1 не дозволяє забезпечити її гідне існування, коштів на достаній рівень життя не вистачає.

Позивач ОСОБА_1 має повнолітніх дітей: відповідачів по справі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Через скрутний матеріальний стан позивач зверталась з усними проханнями до відповідачів надавати допомогу, однак останні не реагують, у зв?язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачі по справі - особи працездатного віку, отримують доходи, їхній стан здоров?я дозволяє працювати, тому вони можуть сплачувати аліменти.

Просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачів, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідачів щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви до суду і довічно.

Заперечуючи проти позову, від відповідача ОСОБА_5 на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких остання вказала, що її мати ОСОБА_8 , їх не виховувала, завжди залишала на бабусю, так як влаштовувала своє особисте життя, а згодом взагалі виїхала у с.Черкаське Донецької області. Вказала, що у 2015 році забрали матір ОСОБА_1 додому, а у 2017 році матір захворіла онкологічною хворобою. Вказала, що всі оплати за лікування оплачували вони, діти позивача ОСОБА_1 . Крім того, вказала, що у 2018 році сплатили погасили кредит, який їх мати ОСОБА_1 оформила у м.Слов`янську. У 2021 році, вона, відповідач ОСОБА_5 її рідні сестра вона ж відповідач ОСОБА_9 і брат ОСОБА_10 оплачували матері лікування у стоматолога. Крім того, зазначила, що матір з 2018 по 2022 рік включно по медичну допомогу не зверталась, аналізів не здавала. Зазначила, що мати ОСОБА_1 отримує пенсію та субсидію.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, позивач надала пояснення, в яких вказала, що вона завжди піклувалась про своїх дітей, виїхала на сезонні роботи задля того, щоб забезпечити дітей матеріально. За час перебування на роботі передавала дітям передачі, висилала речі. Крім того, вказала, що оплатила дітям весілля. Щодо перебування на лікуванні та операції зазначила, що все здійснювалось за її кошти та діти їй не допомагали. Також підтвердила, що у неї є ще повнолітній син ОСОБА_10 , який їй допомагає, тому до нього з позовом не зверталась. Просила позов задовольнити.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_5 вказала, що позивач являється її мамою. Пояснила, що коли їй було 17 років, сестрі 21, а молодший брат був у 6 класі - мама їх залишила і поїхала у Донецьку область. Всі ці роки вони з сестрою та братом проживали із бабусею, яка їх виховувала та піклувалась про них. Вказала, що коли мама повернулась додому, то захворіла онкологією та вони діти, сестри позивачки допомагали мамі щодо лікування, оплатили дороговартісні операції та лікування, доглядали в лікарні за нею. Вказала, що за весь час матір не просила допомоги, оскільки пояснила, що у неї пенсія, однак, вона, сестра та родичі мами допомагали їй матеріально, крім того зробили ремонтні роботи у будинку, в якому мама проживає. На даний момент, у неї з матір`ю склались неприязні відносини, оскільки остання ображає та кляне їх своїх дітей.

В попередніх судових засіданнях відповідач ОСОБА_11 позов не визнала та пояснила, що її, відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , мати ОСОБА_1 не проживала з ними, дітьми. Зазначила, що її та сестри з братом вихованням займалась бабуся. Вказала, що мати неодноразово їх залишала з бабусею і їхала в Донецьку область, як і вона відповідач також їздила до матері, оскільки чоловік з яким мати проживала, помер. Однак вони, діти, забрали матір додому. До того ж, коли матір повернулась додому, від працівників банку їм стало відомо, що у матері була заборгованість по кредитах, яку вони допомогли матері погасити. У 2017 році, коли у матері виявили онкологію, вони з сестою та братом всіляко допомагали матері, оплачували операції та лікування. Коли вона відповідач ОСОБА_11 виїхала за кордон із-за важкого матеріального становища, то залишила своїх дітей на виховання матері ОСОБА_1 на що остання погодилась, та склала на матір довіреність на розпорядження майном. Також зазначила, що пересилала з Італії, де вона працює, грошові перекази про що свідчать надані суду копії платіжних документів. Вказала, що позивач вигнала своїх онуків із її, відповідачки, квартири та забрала всі документи. Після чого вона відповідач скасувала довіреність. Однак, коли матір захворіла онкологією, вони з братом та сестрою надавали матеріальну допомогу матері, щоб вилікувати її, але квитанцій не зберегли так як не бачили в тому потреби. Пояснила, що зараз перебуває у скрутному матеріальному становищі, знаходиться за кордоном на заробітках, її чоловік хворіє онкологією, діти відвідують репетиторів. Мати по допомогу не зверталась, а лише ображає та проклинає своїх дітей.

Представник відповідача ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідачів, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 січня 2020 року виданого повторно Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), відповідач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою позивача ОСОБА_13 (т.1 а.с.15).

Як слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 вересня 2022 року, виданого повторно Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), відповідач ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою позивача ОСОБА_13 (т.1 а.с.18).

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 16 вересня 2022 року, у зв`язку із реєстрацією шлюбу 02 листопада 1995 року, відповідач ОСОБА_14 змінила своє прізвище на « ОСОБА_15 » (т.1 а.с.16-17).

Відповідно до копій трудової книжки № НОМЕР_3 , виданої на ім`я позивача ОСОБА_13 , остання із 1978 року до 19.05.1989 року працювала у колгоспі; із 13.07.1989 року працювала на заводі «Прикарпаття» в м.Коломия, 10.06.1997 року звільненна за власним бажанням; 15.09.1999 року прийнята на роботу в КЕП «Жовтень» та звільнена за власним бажанням 26.11.1999 року (т.1 а.с.230-234).

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 19 березня 2014 року, у зв`язку із реєстрацією шлюбу позивач ОСОБА_13 змінила своє прізвище на « ОСОБА_16 »( т.1 а.с.11).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою пенсійного віку та особою з інвалідністю другої групи, причина інвалідності - загальне, що стверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №1101653 (т.1 а.с.12-13).

Згідно із виписного епікризу з історії хвороби №3054, виданого Обласним клінічним онкологічним диспансером 11.07.2017 року, позивач ОСОБА_1 за результатами лікування виписана під нагляд онколога поліклініки за місцем проживання (т.1 а.с.101).

Позивачем надано і інші виписки із лікувального закладу, а саме: виписний епікриз з історії хвороби 34438 (дата поступлення позивача ОСОБА_1 07.08.2017р. та дата виписки 19.08.2017р.) (т.1 а.с.100); виписний епікриз з історії хвороби №5138 (дата поступлення позивача ОСОБА_1 11.09.2017 р. та дата виписки 14.09.2017 р.) (т.1 а.с.98); виписний епікриз з історії хвороби №5687 (дата поступлення позивача ОСОБА_1 05.10.2017 р. та дата виписки 10.10.2017 р.) (т.1 а.с.99).

Із доданої спіральної мультидетекторної комп`ютерної томографії поперекового відділу хребта (Т11-S1) у ОСОБА_1 виявлено остеохондроз, сколіоз поперекового відділу хребта з багаточисельними вуздами Шморля, спондилолістез L1, L3 та протрузія міжхребтового диску L5-S1 (т.1 а.с.154).

Встановлено, що відповідно до довідки про доходи №9294 2121 9927 1222, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Коломийському об`єднаному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії а період з 01.03.2022 р. по 31.08.2022 р. складає: 12 600 (дванадцять тисяч шістсот) гривень (2100 грн. за кожен місяць) (т.1 а.с.6).

Згідно із довідкою про доходи №6278 2121 7989 1228 сума пенсії за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. складає: 29400 (двадцять дев`ять тисяч чотириста) гривень (2100 грн. за січень- лютий та 2520 грн. за послідуючі місяці) (т.2 а.с.23)

Як вбачається із довідки про доходи №7538 1858 4165 9512 сума пенсії за період з 01.01.2024 р. по 29.02.2024 р. складає: 5040 (п`ять тисяч сорок) гривень (2520 грн. за кожен місяць) (т.2 а.с.24)

Як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та тримання податків станом на 20.09.2022 року позивач ОСОБА_1 у період з І кварталу 2021 року по 2 квартал 2022 року отримувала доходи від Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністраці, а саме: соціальні виплати з відповідних бюджетів (т.1 а.с.7-8).

Відповідно до довідки виданої Джурківським старостинським округом Підгайчиківської сільської ради від 25 квітня 2023 року за № 98, позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 - земельної частки (паю) не має (т.1 а.с.127).

Із долучених відповідачем ОСОБА_5 платіжних доручень вбчається, що відповідачем неодноразово здійснювався переказ грошових коштів позивачу ОСОБА_17 (т.1 а.с.45-72)

У судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 долучено копії платіжних доручень, відповідно до яких відповідач ОСОБА_11 , здійснювала грошові перекази позивачу ОСОБА_1 , яких остання отримала про що не заперечила у судовому засіданні зазначивши , що частину отриманих від дочки ОСОБА_18 коштів витрачала на утримання внуків. (т.2 а.с.2-18).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що являється рідною сестрою позивача. Вказала, що коли троє дітей позивачки були неповнолітніми вона, свідок, проживала із своєю дитиною у своєї мами, оскільки її чоловік перебував на сезонних роботах. Крім неї, там проживала її сестра ОСОБА_1 з своїми трьома дітьми та чоловіком. Вказала, що позивач неодноразово їздила на заробітки (сезонні роботи) та залишала дітей на свою матір, тобто бабусю відповідачів. У листопаді 1996 році позивач виїхала у Донецьку область, повернулась у 1998 році, щоб знатись з реєстрації і знову виїхала. Вихованням дітей позивача займалась виключно бабуся. У 2017 році при плановому обстеженні у позивача виявили онкологію у зв язку з чим позивач неодноразово оперована, перебувала у реанімації. Зазначила, що вона провідувала сестру ОСОБА_1 , останню також провідувала її родичка. Під час другої операції діти (невістка ОСОБА_20 з сином ОСОБА_10 та дочка ОСОБА_21 ) перебували біля матері. Вказала, що всі операції та лікування оплачували діти позивачки відповідачі по справі в т.ч. і вона, свідок з чоловіком допомагали, а також допомагала сестра ОСОБА_22 . Зазначила, що позивач після проходження лікування більше до медичного закладу не зверталась та огляд не проходила. Вказала, що після 2021 року перебувають у неприязних відносинах із позивачкою її діти, родичі, і вона свідок, із-за постійних образ та прокльонів в їх сторону позивачем.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що являється двоюрідною сестрою та сусідкою позивача. Вказала, що діти позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до матері не навідуються, не цікавляться її життям. Вказала, що ОСОБА_1 працювала в колгоспі, виховувала трьох дітей, робила дітям весілля. Коли позивач перебувала на сезонних роботах то передавала дітям гостинці. Зазначила, коли позивач хворіла, за нею доглядала її рідна сестра свідок по справі ОСОБА_19 , на час хвороби позивача, відповідачі перебували за кордоном. Вказала, що їй невідомо, хто оплачував проведення операцій та лікування позивача, їй відомо, що комунальні платежі, ліки та продукти позивач оплачує з пенсії.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 чоловік свідка ОСОБА_25 пояснив, що позивач, коли діти позивача були неповнолітніми остання виїхала на сезонні роботи. Однак, згодом діти забрали її додому. Вказав, що коли позивач хворіла онкологію, біля неї завжди знаходилась його дружина свідок ОСОБА_19 , а кошти на операції та лікування надавали та оплачували відповідачі, допомагали також він з дружиною, невістка позивача та інші родичі. На даний час стосунки позивача та відповідачів дуже погані. Такі погіршились після ситуації, коли позивач вигнала посеред ночі онуків з квартири. Крім того, вказав, що син ОСОБА_10 матеріально позивачу, не допомагає.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_26 пояснила, що являється невісткою позивача, і її чоловік він же син позивачки ОСОБА_10 розповідав, що його виховувала тільки бабуся. Крім того, вказала, що чоловік ділився спогадами, коли він з сестрами у підлітковому віці віці їздили на заробітки. Щодо лікування позивачки вказала, що найбільшу матеріальну підтримку надала дочка ОСОБА_27 . Ствердила, що її чоловік він же син позивачки матеріально мамі не допомагає, оскільки його мати отримує пенсію та субсидію, і остання не зверталась по допомогу до нього. Крім того, вказала що відповідачі по справі здійснювали грошові перекази їй, свідкові, яких вона віддавала позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов:

- походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);

- непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю);

- потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому варто закцентувати увагу на тому, що обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц), хоча, звичайно, цей чинник ураховують при визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України.

Стаття 202 Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Натомість право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 301/160/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Як встановлено судом, позивачка є пенсійного віку та особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію (т.1 а.с.9-10, 12, 6, т.2 а.с.23,24).

Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік.

Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено на 2024 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 2361 гривні.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечувалось позивачем, що вона є пенсіонером, особою з інвалідністю ІІ групи, і перебуває на обліку в Коломийському об`єднаному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області та згідно долучених довідок про доходи за періоди: березень 2022 - серпень 2022 розмір отримуваної пенсії щомісячно становив 2100 грн. (т.1 а.с.6), січень 2023-лютий 2023 розмір отримуваної пенсії щомісячно становив 2100 грн., березень 2023 - грудень 2023 розмір отримуваної щомісячно пенсії становив 2520 грн. (т.2 а.с.23), січень 2024-лютий 2024 розмір отримуваної щомісячної пенсії становив 2520 грн. (т.2 а.с.24), тобто позивач отримала пенсію в розмірі понад встановлений законом прожитковий мінімум.

Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має суттєве значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 210/2171/16-ц (провадження № 61-20845св18).

Слід вказати, що необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Позивач повинен довести необхідність отримання такої допомоги.

Обґрунтовуючи свою потребу в матеріальній допомозі позивач вказує лише на низький розмір пенсійного забезпечення та незадовільний стан здоров я.

Доказів щодо неможливості забезпечити належне, призначене лікарем, лікування та оздоровлення, матеріали справи не містять.

Позивачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на ліки, харчування.

Посилання позивачки на незадовільний стан здоров`я не підтверджують обставин її щомісячних витрат на лікування, які перевищують її дохід у вигляді пенсії.

Таким чином, посилаючись на потребу в допомозі від відповідачів та недостатність коштів для задоволення своїх потреб, позивач в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надала суду доказів щодо розміру своїх витрат на забезпечення життєдіяльності.

Також судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, а також наданими в судовому засіданні поясненнями, що позивач отримувала субсидію (т.1 а.с.7-8).

Виходячи зі змісту ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пенсії забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому позивачку не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 1 ст. 202 СК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність її позовних вимог.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При ухваленні рішення суд керується принципом побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Зокрема, суд також бере до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати батьків покладається на усіх дітей, а позивач має також повнолітнього та працездатного сина ОСОБА_28 утримання від якого має можливість отримувати, але з позовом до нього не зверталась.

В судовому засіданні не встановлено обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, які давали б достатні підстави покласти на відповідачів обов`язок утримувати непрацездатну матір, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202-206 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10-13, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання матері, відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

ОСОБА_29 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Суддя Беркещук Б. Б.