ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/310/23 Номер провадження 22-ц/814/473/24Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Суддя-доповідач: Дряниця Ю.В.,

судді: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бередніченко Оксани Павлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 6 червня 2023 року за позовом АТ «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року АТ «Харківобленерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні отриманого ним позачергового авансу в рахунок заробітної плати в розмірі 13 213,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що ОСОБА_1 працював на посаді водія автотранспортних засобів в АТ «Харківобленерго». Наказом від 27.10.2022 року за № 602к відповідача звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно табелів обліку робочого часу, у період з 28 лютого по жовтень 2022 року відповідач не працював.

Поштовим засобом зв`язку відповідача було повідомлено про наявний борг перед позивачем у розмірі 13 213,70 грн, оскільки на день звільнення сума нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 не була достатньою для покриття заборгованості, яка виникла за лютий-червень у зв`язку з виплатою йому у цей період, після введення на території України воєнного стану, позачергового авансу в рахунок заробітної плати.

Зазначає, що у лютому 2022 року сума виплаченого авансу становила 6320,00 грн, позачергового авансу в рахунок заробітної плати складала 14 040,00 грн; з урахуванням обов`язкових платежів та внесків (податок на дохід фізичних осіб у сумі 249,35 грн та 3014,00 грн, військовий збір у сумі 274,20 грн, профвнесок у розмірі 168,94 грн) загальна сума утримання за лютий склала 24 093,49 грн.

При цьому, за лютий 2022 року відповідачу за відпрацьований ним робочий час нараховано до виплати 18 279,79 грн, тому заборгованість ОСОБА_1 перед товариством за лютий 2022 року склала 5813,70 (24 093,49 - 18 279,79) грн.

У березні 2022 року сума виплаченого позачергового авансу в рахунок заробітної плати складала 4400,00 грн. Відповідно заборгованість за березень 2022 року склала 10213,70 (5813,70 + 4400,00) грн.

У квітні 2022 року сума виплаченого позачергового авансу в рахунок заробітної плати складала 3000,00 грн. Заборгованість за квітень 2022 року склала 13 213,70 (10 213,70 + 3000,00) гривень.

У травні-жовтні 2022 року сума заборгованості не змінилась та становила 13 213,70 грн.

З метою досудового врегулювання спору, АТ «Харківобленерго» направило відповідачу письмову вимогу про сплату у добровільному порядку заборгованості, однак на цей час грошові кошти відповідачем не повернуто, заборгованість не погашена.

Враховуючи вищевикладене, представник АТ «Харківобленерго» просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за невідпрацьовані дні отриманого ним позачергового авансу в рахунок заробітної плати в розмірі 13 213,70 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2023 року позов акціонерного товариства «Харківобленерго» про стягнення заробітної плати задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Харківобленерго» суму заборгованості за невідпрацьовані дні отриманого ним позачергового авансу в рахунок заробітної плати в розмірі 13 213,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Харківобленерго» судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

З рішенням районного суду не погодився відповідач, оскарживши його у апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У доводах апеляційної скарги зазначено, що місцевий суд не взяв до уваги той факт, що відсутня вина відповідача у виникненні заборгованості, не доведена недобросовісність відповідача при отриманні коштів, а отже підстави повернення таких коштів відсутні. Крім того, вказано, що позивач не пропонував відповідачу відпрацювати отримані кошти.

Посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, відповідач звертає увагу, що відсутній факт безпідставності набуття спірних коштів, а також вказує, що згідно положень ст. 1215 ЦК України не підлягаю поверненню в якості безпідставно набутого майна заробітна плата, надана фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом № 1/178к від 15.06.2021 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду водія автотранспортних засобів у виробничу дільницю № 3 Дергачівського району електричних мереж АТ «Харківобленерго» Харківської області (а.с. 13).

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Станом на лютий 2022 року позачергові виплати ОСОБА_1 складали 14 040 грн, сума заробітної плати (авансу) становила 6320,00 грн, з урахуванням обов`язкових платежів та внесків (податок на дохід фізичних осіб - 249,35 грн, податок на дохід фізичних осіб - 3014,00 грн, утримання профвнесків - 168,94 грн, утримання військового збору - 274,20 грн) разом утримано - 24 093,49 грн. При цьому, за лютий 2022 року відповідачу разом нараховано суму до виплати у розмірі 18 279,79 грн, борг на наступний місяць становить 5813,70 (24 093,49 - 18 279,79) грн.

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 17.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 акціонерним товариством «Харківобленерго» у І кварталі за лютий 2022 року нараховано та виплачено суму доходу (заробітна плата) у розмірі 18 279,70 грн, сума утриманого податку (нарахованого/перерахованого) становить 3 290,35 грн (а.с. 77, 85).

У зв`язку з введенням воєнного стану, встановленого Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, з метою матеріальної підтримки працівників АТ «Харківобленерго» було прийняте рішення щодо позачергової виплати авансу заробітної плати в розмірі посадового окладу працівникам, працюючим станом на 24.02.2022 (протокол засідання дирекції від 24.02.2022 № 6).

За березень 2022 року позачергові виплати ОСОБА_1 складали 4400,00 грн, борг з минулого місяця - 5813,70 грн, борг на наступний місяць становить 10 213,70 (5813,70 + 4400,00) грн.

За квітень 2022 року позачергові виплати складали 3000,00 грн, борг з минулого місяця 10 213,70 грн, борг на наступний місяць становить 13 213,70 (10 213,70 + 3000,00) грн.

За травень-жовтень 2022 року борг з авансу (залишок боргу з авансу) становить 13 213,70 грн.

За дні невикористаної відпустки (17,98 днів) нараховано оплату в сумі 3893,21 грн .

Відповідно до наказу (розпорядження) від 27 жовтня 2022 року № 602к ОСОБА_1 звільнено з посади водія автотранспортних засобів за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до табелю обліку робочого часу за період з лютого 2022 року по жовтень 2022 року (табель № 59087), ОСОБА_1 у лютому 2022 року відпрацьовано 16 календарних днів, що становить разом 128,25 годин, робота у вихідні дні за оплату становить 16,50 годин. Усього за вказаний період з лютого 2022 року по жовтень 2022 року відпрацьовано 16 днів, 128,25 годин, робота у вих. за оплату 16,50 годин. Відтак, знаходить своє підтвердження обставина того, що позивач з 24 лютого 2022 року по день його звільнення з АТ «Харківобленерго» на роботу не виходив, покладені на нього посадові обов`язки не виконував.

27.10.2022 року АТ «Харківобленерго» за допомогою поштового засобу зв`язку направлено ОСОБА_1 копію наказу про звільнення № 602к від 27.10.2022 року, повідомлення № 16/5/40 від 27.10.2022 року, а також лист № 23-716 від 27.10.2022 року з повідомленням про необхідність явки до відділу з персоналу для отримання трудової книжки.

Відповідно до повідомлення про нараховані суми працівнику при звільненні, згідно ст. 116 КЗпП України від 27.10.2022 року № 16/5/40 залишок боргу з авансу відповідача складає 13 213,70 грн (а.с. 8-9).

З метою досудового врегулювання спору АТ «Харківобленерго» направило відповідачу вимогу від 27.10.2022 року за № 15-46/3997 про необхідність сплати грошових коштів (невідпрацьованого авансу) впродовж 7 днів з моменту отримання вимоги. У разі неповернення коштів, АТ «Харківобленерго» буде вимушено звернутися до суду з вимогою про стягнення суми заборгованості, а також судового збору.

Заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашена.

З матеріалів справи вбачається, що для покриття заборгованості перед підприємством АТ «Харківобленерго» було видано накази № 316 від 15 березня 2022 року, № 319 від 21 квітня 2022 року, та № 336 від 06 червня 2022 року, однак через відсутність відповідача на роботі покриття заборгованості за вказаними сумами авансу, виданого в рахунок заробітної плати, не відбулось.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що оскільки відповідачу у зв`язку з введення на території України воєнного стану з метою матеріальної підтримки працівників виплачений позачерговий аванс заробітної плати, проте у подальшому ОСОБА_1 звільнився з товариства за власним бажанням і не відпрацював отримані кошти, то в його діях є недобросовісність набувача. Наданий АТ «Харківобленерго» розрахунок суми боргу з авансу суд вважав обґрунтованим та таким, що відповідає встановленим судом обставинам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

За змістом статті 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. Не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством стягнення не звертається.

Відповідно до статті 127 КЗпП України допускає можливість відрахування із заробітної плати тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Визначений частиною другою статті 127 КЗпП України перелік підстав, що дають право роботодавцю з власної ініціативи провадити утримання із заробітної плати працівників, є вичерпним.

Такі утримання здійснюються з метою покриття заборгованості працівників перед установою чи організацією, де вони працюють. Роботодавець не вправі робити відрахування, якщо для цього немає підстави, передбаченої законодавством.

Встановлено, та це не заперечується сторонами у справі, що грошові кошти були виплачені саме як позачерговий аванс заробітної плати в розмірі посадового окладу працівникам, працюючим у АТ «Харківобленерго» станом на 24.02.2022.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Харківобленерго» було дотримано порядок відрахування із заробітної плати суми позачергово виплаченого авансу заробітної плати, шляхом видання відповідних наказів, а саме: було видано накази № 316 від 15 березня 2022 року, № 319 від 21 квітня 2022 року, та № 336 від 06 червня 2022 року, однак через відсутність відповідача на роботі покриття заборгованості за вказаними сумами авансу, виданого в рахунок заробітної плати, не відбулось.

З наведених норм закону та встановлених обставин справи слідує, що підприємство виплатило працівникам суми позачергового авансу заробітної плати, отримання яких у відповідності до ст. 127 КЗпП України входить до переліку підстав, що дають право роботодавцю з власної ініціативи провадити утримання із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству.

Утримання із заробітної плати відповідача для покриття його заборгованості підприємству не відбулося внаслідок того, що він був відсутній на роботі з 1 березня 2022 року по день фактичного звільнення.

При цьому, позивач звернувся до суду в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 233 КЗпП України з позовом про стягнення з відповідача заборгованість саме за невідпрацьовані дні отриманого відповідачем позачергового авансу в рахунок заробітної плати.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів, пов`язаних із застосуванням ст. 127 КЗпП, суди мають враховувати, що: вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв`язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. Роботодавець може звернутися із зазначеними вимогами до суду згідно правил ч. 2 ст. 233 КЗпП протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку.

Встановлених місцевим судом обставин відповідача у апеляційній скарзі не спростовував.

Доводів, які б ґрунтувалися на доказах, апеляційна скарга не містить та зводиться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі наведено доводи, які є аналогічними за своїм змістом позиції відповідача, якій суд першої інстанції надав вірну правову оцінку, колегія суддів не вбачає за необхідне надавати обґрунтування кожному з доводів скарги, що узгоджується з усталеною практикою ЕСПЛ, зокрема при розгляді справи «Серявін та інші проти України».

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Із огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Бередніченко Оксани Павлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 6 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: Ю.В. Дряниця

Судді: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак