Справа № 209/1023/24
Провадження № 2-о/209/41/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.,

розглянувши в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Відділ № 13 у місті Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (Дніпровський відділ у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області), -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Відділ № 13 у місті Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (Дніпровський відділ у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області).

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпродзержинськ (на теперішній час м. Кам`янське) Дніпропетровської області, Україна. Його мати ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 є громадянами України, зареєстровані та постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту народження він постійно і безвиїзно проживає на території України, є громадянином України. З 1975 по 1990 роки проживав та був зареєстрований разом з батьками за вищевказаною адресою, після одруження з 19 жовтня 1990 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а з 24 липня 1992 року був зареєстрований разом зі своєю дружиною у кв. АДРЕСА_3 . 20 січня 2006 року на підставі рішення суду був знятий з реєстраційного обліку та зцього часу не має зареєстрованого місця проживання, хоча з 2006 року по теперішній час мешкає без реєстрації разом із своєю матір`ю та братом у квартирі адресою: АДРЕСА_1 . 25 листопада 2021 року він виявив відсутність свого паспорта громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_1 , який втратив через власну необережність при невідомих йому обставинах, у зв`язку з чим 08 грудня 2021 року він звернувся до ВП №1 Кам`янського РУП з відповідною заявою з метою відновлення втрачених документів. Через те що ним було втрачено паспорт громадянина колишнього СРСР із відміткою про прописку на території України за станом на 24 серпня 1991 року, а паспорт громадянина України зразка 1994 року він не одержував, Дніпровським відділом у м. Кам`янське ГУ ДМС України в Дніпропетровській області йому було роз`яснено, що я маю пройти процедуру встановлення належності до громадянства України, та рекомендовано звернутися до суду для встановлення відповідного факту. Просить суд встановити юридичний фак постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, Україна, на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Відділу № 13 у місті Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській областіС. Ткачук у судовому засіданні надала письмові пояснення, згідно яких проти заявлених вимог не заперечувала, підтвердила, що заявнику було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Крім того, пояснила, що ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» стосується визначення належності до громадянства України, зокрема осіб, які мають паспорти колишнього СРСР. Їх належність до українського громадянства було визначено під час загального обміну паспортів громадянина колишнього СРСР на паспорти громадянина України зразка 1994 року у період з травня 1995 року по вересень 2002 року. На теперішній час Державна міграційна служба України здійснює видачу паспортів громадянина України нового зразка у формі картки.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, заявник заявлені вимоги визнає, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін.

Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14 серпня 1966 року заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинськ (на теперішній час м. Кам`янське) Дніпропетровської області /а.с.5/. Згідно інформації про реєстрацію місця проживання за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради № 23/896 від 24.01.2024 /а.с. 6,7,8/ ОСОБА_1 в період з 06.01.1975 по 28.09.1990 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 19.10.1990 по 16.06.1992 за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 24.07.1992 по 20.01.2006 за адресою: АДРЕСА_4 (знітий з реєстрації за рішенням суду). Згідно акту про проживання № 440 від 23.11.2023 року /а.с.9/ заявник проживає без реєстрації з 2006 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 41/

До матеріалів справи додано копію військового квитка заявника серії НОМЕР_3 від 08 жовтня 1985 року /а.с.14/, диплому серії НОМЕР_4 від 28 червня 1985 року про технічну освіту /а.с.15/, свідоцтва серії НОМЕР_5 від 25 серпня 1990 року про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /а.с.16/, що підтверджують народження, здобуття середньої освіти та одруження заявника на території України.

Згідно відповіді начальника Дніпровського відділу у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області С. Ткачук наданій на звернення ОСОБА_1 /а.с.21-22/, вбачається, що заявнику рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявника, з таких мотивів.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст.і 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Надані заявником документи, на переконання суду, доводять факт проживання ОСОБА_1 на території України. Так, заявник народився у м. Дніпродзержинську (на теперішній час м.Кам`янське), тобто на території колишньої УРСР. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство» - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, є громадянами України. Такі особи є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Крім того, заявник постійно проживає у м. Кам`янське Дніпропетровської області, навчався в Дніпродзержинському технолого-економічному технікуму з 1981 по 1985 роки та уклал шлюб 25 серпня 1990 року у міському відділі ЗАГС м.Дніпродзержинське.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, та вищевикладені приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України, в тому числі на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство» 13 листопада 1991 року. Зазначений факт підлягає встановленню судом, оскільки від нього залежить реалізація прав заявника, а саме отримання ним паспорту громадянина України.

З урахуванням викладеного, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою, тому її належить задовольнити повністю.

Судовий збір у розмірі 605,60 грн. слід віднести на рахунок заявника, оскільки в окремому провадженні судовий збір не відшкодовується.

Керуючись: ст.ст. 12,13, 18, 258, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (останнє місце реєстрації АДРЕСА_4 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Відділ № 13 у місті Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (Дніпровський відділ у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області)(місце знаходження м.Кам`янське, пр. Перемоги, буд. 63) задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, Україна, на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 березня 2024 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая