Справа № 527/461/24
провадження 2/527/328/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.,

з участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №527/461/24 за позовом Виконавчого комітету Глобинської міської ради, як органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Глобинської міської ради в інтересах дитини, яка залишилися без батьківського піклування ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 на даний час не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. В шлюбі не перебуває.19.11.32023 до служби у справах дітей Глобинської міської ради надійшло усне повідомлення від представника поліції про знайдену новонароджену дитину на смітнику поблизу будинку по АДРЕСА_2 . Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 19.11.2023, дитину було доставлено до КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II - рівня». 20.11.2023 надійшло повідомлення від ВП №1 КРУП слідчого відділення про відкриття за ознаками кримінального правопорушення від 19.11.2023, передбаченого ч. 3 ст. 15, ст. 117 КК України стосовно вищевказаної дитини. 20.11.2023 згідно усного та 23.11.2023 письмового повідомлення представника поліції встановлено особу жінки, яка народила дитину чоловічої статі, яку знайдено по вул. Володимирівській в районі смітника. Спеціалістами служби у справах дітей здійснено виїзд по місцю проживання родини ОСОБА_2 . Під час розмови ОСОБА_2 повідомила, що з 18.11.2023 по 19.11.2023 дійсно вночі передчасно народила дитину вдома, карету швидкої допомоги не викликала, до пологів на обліку в жіночій консультації не перебувала. Також повідомила, що після пологів замотала дитину в плед та винесла дитину до коридору і поклала до коляски. З її слів дитина не виявляла ознак життя. В той же день, близько пообіді ОСОБА_2 взяла новонароджену дитину та винесла на смітник. Комісією в складі: начальника служби у справах дітей Глобинської міської ради спільно з завідувачем відділення соціальної роботи та провідним фахівцем із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг Глобинської міської ради», інспектором СЮП ВП КРУП ГУНП в Полтавській області здійснено виїзд по місцю проживання сім`ї ОСОБА_2 та проведено оцінки рівня безпеки малолітніх дітей ОСОБА_2 , відповідно до яких визначено, що ознаки небезпеки перебування дітей з матір`ю відсутні. Умови проживання задовільні. З 30.05.2019 по 21.11.2023 у службі у справах дітей на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебували. Повідомлення щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, жорстокого поводження з дітьми, вчинення насильства, перебування дітей в складних життєвих обставинах, від закладів охорони здоров`я, освіти, КУ «Центр надання соціальних послуг», відділу соціального захисту та охорони здоров`я, та жителів громади- не надходили. Під час відвідування сім`ї ОСОБА_2 звернулася з заявою про тимчасове влаштування малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 до патронатної сім`ї, а ОСОБА_6 до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради», у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та проведенням слідчих дій, оскільки малолітні діти залишаються вдома самі на довгий час без її догляду. На облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Глобинської міської ради малолітні діти, взяті відповідно наказів начальника служби від 21 листопада 2023 року. 21.11.2023 ОСОБА_6 влаштований в КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради, для проведення медичного обстеження. 22.11.2023 рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради, як органом опіки та піклування №392 «Про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_1 до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» влаштований в КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» та перебуває на даний час на повному державному забезпеченні. 21.11.2023 малолітні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 влаштовані на тимчасове проживання до сім`ї патронатного вихователя відповідно до рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради від 21.11.2023 «Про влаштування малолітніх дітей до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_9 ». До служби у справах дітей надійшла довідка з КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II - рівня» про огляд дитини, яка народилася поза закладом охорони здоров`я від 23 листопада 2023 №4 та про перебування дитини під наглядом лікувального закладу від 23.11.2023 №4 в яких зазначено, що хлопчик ймовірно народився 19.11.2023 вагою 2,550 кг., зріст дитини 47 см., особа матері не відома. 18.01.2024 до служби у справах дітей надійшов висновок про підтвердження факту народження дітей поза закладом охорони здоров`я медичної консультаційної комісії від 10.01.2023 №1, виданого Департаментом охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації, яким підтверджено факт народження дитини (хлопчика) поза закладом охорони здоров`я, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , прізвище, ім`я та по батькові матері: « ОСОБА_2 », на підставі листа Глобинської окружної прокуратури Полтавської області щодо проведення в межах кримінального провадження молекулярно-генетичної експертизи, якою засвідчено, що біологічною матір`ю новонародженої дитини може бути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Ймовірність даної події складає 99,9%. Після отримання висновку, служба у справах дітей звернулася до КНМП Кременчуцької міської дитячої лікарні, оскільки дитина була 19.12.2023 переведена з КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II - рівня» до вищевказаного закладу, з проханням надати медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1) із зазначенням інформації про матір дитини, необхідної для реєстрації дитини. 30.01.2024 відповідну довідку отримано. 03.02.2024 новонароджену дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 було зареєстровано з відповідними записами про батьків, мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько записаний згідно ст. 135 Сімейного Кодексу України. 08.02.2024 на засідання комісії з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Глобинської міської ради запрошено ОСОБА_2 , де вона повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Комісія з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Глобинської міської ради вважає, що залишення новонародженої дитини з матір`ю є безумовно небезпечним для життя дитини її здоров`я і морального виховання, тому визначає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . 08 лютого 2024 року до Виконавчого комітету Глобинської міської ради надійшла заява від ОСОБА_2 в якій вона зазначає, що не заперечує щодо позбавлення батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , повністю усвідомлює умови, наслідки та причини позбавлення батьківських прав.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , позбавити батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В підготовче засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

В підготовче засідання відповідач не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, надала до суду заяву, відповідно до якої не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, повністю усвідомлює наслідки умови та причини позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, щоОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.9).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.10,11).

Відповідно до довідки №02-43/153, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації, разом зі своїми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований та не проживає. (а.с.8).

Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 19.11.2023, було виявлено дитину чоловічої статі неподалік від будинку АДРЕСА_2 на смітнику, близько 6 год від народження, волосся світло русяве, очі сірого кольору, вага -2,550 кг зріст -47 кг, особливих прикмет немає, дитину було доставлено до КНМП «Кременчуцький перинатольний центр ІІ - рівня (а.с. 12,13).

Висновком №1 медичної консультаційної комісії Департаменту охорони здоровя Полтавської облдержадміністрації від 10 січня 2024 року , підтвердили факт народження дитини поза закладом охорони здоров`я (а.с.19,20).

Згідно рішення виконавчого комітету Глобинської міської ради від 08 лютого 2024 року № 43 «Про тимчасове влаштування до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , тимчасово влаштовано на повне державне забезпечення, терміном на шість місяців зарахований на цілодобове перебування до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради (а.с.28 ).

З висновку Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Глобинської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради № 42 від 08.02.2024, вбачається, що Комісія вважає, що залишення новонародженої дитини з матірю є безумовно небезпечним для життя дитини її здоров`я і морального виховання, тому визначає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.25-27).

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в її право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.

Згідно з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що повністю відповідає інтересам дитини.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 200, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, статтями 150, 164-166 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: Виконавчий комітет Глобинської міської ради, як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Глобинської міської ради (місцезнаходження: 39000, Полтавська область, Кременчуцький район, місто Глобине, вул. Центральна, 285, );

відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ).

Суддя Т. В. Левицька