ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 березня 2024 року

м. Харків

Справа № 641/981/23

Провадження № 22-ц/818/317/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Носової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Зелінською І.В., -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позову зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 05 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №539. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначила, що вони мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, подружні відносини між сторонами припинені, сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе.

Просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 05 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №539.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №539 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову про розірвання шлюбу у розмірі 993грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 80,60грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що при поданні позовної заяви позивачка сплати судовий збір не в повному обсязі 992,40грн., замість 1 073,60грн., що є підставою для залишення позову без руху.

Також вказує, ним було подано зустрічний позов, який не був прийнятий судом. Згодом він звернувся до суду із окремим позовом щодо визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, після чого в межах цієї справи заявив клопотання про об`єднання справ в одне провадження. Вказане клопотання також було відхилено.

Вважає, що оскільки суб`єктний склад цих справ є однаковим, а тому вони підлягають розгляду в одному провадженні.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції (на думку відповідача) є сплата позивачем не в повному обсязі судового збору за подання позовної заяви та не дотримання судом вимог ст.188 ЦПК України (об`єднання і роз`єднання позовів).

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із його доведеності та обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №539, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №539.

Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.3 та 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

За статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Доводи ОСОБА_2 про те, що позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір не повному обсязі не ґрунтуються на законі.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до положень ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI /з наступними змінами/ «Про судовий збір».

Відповідно до пп.2, п. п.1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року складав 2 684грн.

Матеріали справи свідчать, що у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом в якому міститься одна вимога немайнового характеру - про розірвання шлюбу.

Таким чином, розмір судового збору за подання позовної заяви станови 1 073,60грн. (2 684грн. * 0,4)

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено 993грн.

Отже, позивачкою не було доплачено судового збору за подання позовної заяви в розмірі 80,60грн. (1 073,60грн. 993грн.).

Разом з тим, на думку колегії суддів дана обставина не є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду у відповідно до положень ч.3 ст.376 ЦПК України (підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення).

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суду судом першої інстанції було надано правову оцінку даній обставині, та у зв`язку із задоволенням позову було вирішено стягнути з відповідача на користь позивачки 993грн. сплаченого останньою судового збору, а решту, недоплачений позивачкою розмір судового збору 80,60грн., стягнуто на користь держави.

Посилання відповідача на те, що судом безпідставно було відмовлено у прийнятті його зустрічної позовної заяви колегія суддів не приймаються.

Як свідчать матеріали справи ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 травня 2023 року у справі №641/2625/23 ОСОБА_2 було відмовлено в прийнятті його зустрічної позовної заяви до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху для сплати судового збору.

У зв`язку із не усуненням недоліків апеляційної скарги ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 травня 2023 року було визнано неподаною та повернуто апелянту.

Отже, з викладеного вбачається, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 травня 2023 року у справі №641/2625/23 не скасована та є чинною.

Твердження щодо не дотримання судом вимог ст.188 ЦПК України (об`єднання і роз`єднання позовів) є безпідставними.

Як свідчать матеріали справи в судовому засіданні суду першої інстанції було розглянуто клопотання ОСОБА_2 про об`єднання матеріалів справ в одне провадження, та було відмовлено у його задоволенні (а.с.71).

Згідно положень частини 2 ст.188 ЦПК України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

одного й того самого позивача до різних відповідачів;

різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Таким чином, із положення вказаної статті вбачається, що об`єднання в одне провадження декілька справ є правом, а не обов`язком суду.

З урахування викладеного суд не вбачає підстав для скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Доводів, які б дозволяли суду дійти висновку про наявність підстав для збереження шлюбу апеляційна скарга не містить.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 березня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова