Апеляційне провадження №22-ц/824/1576/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ «ОТП Банк» про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 27 червня 2019 року Позивачем було підписано та подано до Банку Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 0339/978/0801422/19. По тексту Заяви-анкети Позивач, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є така Заява-анкета про надання банківських послуг, та які розміщені на Офіційному сайті Банку, виявив бажання оформити картковий рахунок № НОМЕР_1 . 04 вересня 2019 року Позивачем було підписано та подано до Банку Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 0339/980/0808953/19. По тексту Заяви Позивач виявив бажання оформити картковий рахунок № НОМЕР_2 . 11 січня 2017 року Позивачем було підписано та подано до Банку Заяву-анкету надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 019/000083/17 (щодо відкриття поточного рахунку). По тексту Заяви Позивач виявив бажання відкрити поточний рахунок №№ НОМЕР_3 . 10 червня 2019 року Позивачем, як особою, яка проводить незалежну професійну діяльність було підписано та подано до Банку Заяву про надання банківської послуги № 019/000459/19. Позивач виявив бажання оформити рахунок № НОМЕР_4 (після переходу в формат IBAN номер рахунку змінився на № НОМЕР_5 ). 21 грудня 2021 року Позивачем, як особою, яка проводить незалежну професійну діяльність було підписано та подано до Банку Заяву про надання банківської послуги № 003/135424/21. По тексту Заяви Позивач виявив бажання оформити рахунок № НОМЕР_6 . 05 червня 2019 року Позивачем, як Фізичною особою-підприємцем було підписано та подано до Банку Заяву про надання банківської послуги № 19/001736/15. По тексту Заяви Позивач виявив бажання оформити рахунок НОМЕР_7 (після переходу в формат IBAN номер рахунку змінився на № НОМЕР_8 .

АТ «ОТП БАНК» листом від 25 квітня 2023 року № 012-1-012-1-012-1/265 БТ повідомило ОСОБА_1 , що Банк прийняв рішення щодо припинення з ним співпраці у рамках банківського обслуговування.

Позивач вважає, що відповідні дії Відповідача є необґрунтованими, суперечать положенням чинного законодавства України, а також порушують його права як споживача фінансових послуг.

На підставі викладеного, просив суд визнати недійсним вчинений Акціонерним товариством «ОТП Банк» правочин щодо односторонньої відмови від договорів банківського рахунку та закриття рахунків:

- № НОМЕР_1 ;

- № НОМЕР_2 ;

- № НОМЕР_3 ;

- № НОМЕР_5 ;

- № НОМЕР_6 ;

- № НОМЕР_8 .

Рішенням Печерського районного суду м Києва від 08 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» задоволено, визнано недійсним вчинений АТ «ОТП Банк» правочин щодо односторонньої відмови від договорів банківського рахунку та закриття рахунків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що судом першоі? інстанціі? при ухваленні оскаржуваного рішення було неправильно застосовано положення матеріального права (ч. 1 п. 23, ч. 4 п. 121 Інструкціі? про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженоі? постановою Правління Національного банку Украі?ни від 29.07.2022 № 162 та ч. 1 ст. 627 ЦК Украі?ни), а висновок суду про відсутність у АТ «ОТП БАНК» підстав для односторонньоі? відмови від договорів банківського вкладу та і?х закриття не відповідає діи?сним обставинам справи. Умовами усіх укладених з позивачем договорів, які є невід`ємними частинами підписаних позивачем та поданих до банку заяв про надання банківських послуг, з якими він ознаи?омився та погодився, а також взяв на себе зобов`язання і?х належно та неухильно виконувати, передбачено право банку достроково розривати такі договори без пояснення причин.

16 листопада 2023 року позивач направив на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому з вимогами відповідача не погоджується, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Посилається на правильне застосування судом першої інстанції спеціальної норми, що регулює договір банківського рахунку - ст. 1075 ЦК України, а також положень законодавства про захист прав споживачів та норм щодо особливостей укладення і виконання публічного договору.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договори про надання банківських послуг шляхом підписання заяв (заяв-анкет) про приєднання до публічних договорів про надання банківських послуг та правил користування рахунками та надання платіжних послуг, що розміщені на сайті банку:

- заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 019/000083/17 від 11.01.2017 (щодо відкриття поточного рахунку);

- заява про надання банківської послуги № 019/001736/15 від 05.06.2019 (про відкриття поточного рахунку та отримання послуг розрахунково-касового обслуговування);

- заява про надання банківської послуги № 019/000459/19 від 10.06.2019 (про відкриття поточного рахунку та отримання послуг розрахунково-касового обслуговування);

- заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 0339/978/0801422/19 від 27.06.2019 (про оформлення платіжної картки);

- заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 0339/980/0808553/19 від 04.09.2019 (про оформлення платіжної картки);

- заява про надання банківської послуги № 003/135424/21 від 21.12.2021 (про відкриття поточного рахунку та отримання послуг розрахунково-касового обслуговування).

На підставі укладених договорів відповідачем було відкрито позивачу банківські рахунки:

- № НОМЕР_1 ;

- № НОМЕР_2 ;

- № НОМЕР_3 ;

- № НОМЕР_5 ;

- № НОМЕР_6 ;

- № НОМЕР_9 .

25.04.2023 відповідачем надіслано позивачу лист № 012-1-012-1-012-1/265 БТ про прийняття рішення щодо припинення співпраці з ним у рамках банківського обслуговування та закриття належних йому рахунків з посиланням на п. 4 ч. 2 ст. 1075 ЦК України, згідно якої банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунку у випадках, встановлених договором, а також на п. 23 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затверджених НБУ 29.07.2022 р. № 162 (далі - Інструкція НБУ № 162), про те, що надавач платіжних послуг має право відмовити користувачеві в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором.

Відповідно до умов п. 10.1.7 Договору про видачу та обслуговування платіжних карток, п. 11.1.1.14 Договору про видачу та обслуговування платіжних карток, п. 16.2 Правил користування рахунками та надання платіжних послуг банк має право дострокового розірвання договору та припинення банківського обслуговування за власною ініціативою без пояснення причин.

Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Положеннями абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Ст. 627 ЦК України закріплює свободу договору та встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Вказані норми щодо свободи договору та встановлення можливості розірвання договору шляхом односторонньої відмови є загальними нормами для цивільно-правових договорів.

Спеціальні норми регулювання договірних відносин щодо відкриття та обслуговування банківського рахунку встановлені главою 72 ЦК України (статті 1066 -1076). Зокрема, порядок розірвання договору банківського рахунку врегульовано положеннями статті 1075 ЦК України.

Випадки розірвання договору банківського рахунку в односторонньому порядку за ініціативою банку врегульовано ч. 4 ст. 1075 ЦК України, згідно з якою банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі: відсутності операцій за рахунком клієнта протягом трьох років підряд та відсутності залишку грошових коштів на цьому рахунку; наявності підстав, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (у редакції станом на 25.04.2023).

Таким чином положеннями Цивільного кодексу України встановлений вичерпний перелік випадків, у яких є можливим розірвання договору банківського рахунку в односторонньому порядку за ініціативою банку та ці норми є спеціальними по відношенню до загальних норм, встановлених ст.ст. 6, 627, 651 ЦК України.

Аналогічний встановленому ч. 4 ст. 1075 ЦК України вичерпний перелік підстав для відмови Банку від договору банківського рахунку та його закриття міститься в п. 123 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою НБУ від 29.07.2022 р. № 162, яким передбачено, що надавач платіжних послуг має право відмовитися від договору банківського рахунку/договору платіжного рахунку та закрити поточний/платіжний рахунок користувача, якщо: немає операцій за рахунком користувача протягом трьох років підряд та залишку грошових коштів на поточному/платіжному рахунку; є підстави, передбачені законодавством з питань фінансового моніторингу.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку що положеннями ч.2 ст.1075 ЦК України передбачено підстави саме для розірвання договору у судовому порядку, тобто за рішенням суду, до якого банк може звертатися із вимогою щодо розірвання договору, а підстави для односторонньої відмови банку від договору банківського рахунку та закриття рахунку клієнта передбачені ч. 4 статті 1075 Цивільного кодексу, яка передбачає вичерпний перелік підстав для вчинення таких дій. Зазначене положення ч. 4 статті 1075 Цивільного кодексу України не передбачає права банку відмовитися від договору банківського рахунку та закрити рахунок клієнта з інших підстав, зокрема, й в інших випадках, встановлених договором або законом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що банк у листі від 25.04.2023 р. № 012-1-012-1-012- 1/265 БТ не був вправі використовувати положення п. 4 ч. 2 ст.1075 ЦК України як підставу для односторонньої відмови від договору та закриття банківського рахунку, оскільки зазначена норма встановлює підстави, за наявності яких банк має право вимагати розірвання договору в судовому порядку.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що у спірних правовідносинах за допомогою договору сторони можуть регулювати вчинення між сторонами односторонніх правочинів, підстави для односторонньоі? відмови або відсутність таких, а також випадки коли одна із сторін набуває право на односторонню відмову з огляду на те, що для договору банківського рахунку вичерпні підстави для односторонньої відмови банку від договору передбачені спеціальною нормою для договору банківського вкладу - ч. 4 ст. 1075 ЦК України.

Оскільки спеціальна норма - ч. 4 ст. 1075 ЦК України конкретизує правове регулювання саме з урахуванням специфіки відносин банківського рахунку, передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких банк може відмовитися від договору банківського рахунку, і не допускає можливості розширення підстав для такої відмови у договорі, відповідач мав керуватися саме цією спеціальною нормою при вчиненні одностороннього правочину. Недотримання ж такої спеціальної норми є підставою недійсності правочину відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на спірні правовідносини поширюється законодавство про захист прав споживачів.

Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Водночас ч. 2 ст. 627 ЦК України встановлює, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно п. 7-1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» споживачем фінансових послуг є фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю, п. 14 ч. 1 с.14 цього закону прямо відносить до фінансових послуг банківські послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відносини, що виникають у зв`язку із захистом прав споживачів фінансових послуг, регулюються законодавством про захист прав споживачів з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Частина 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами.

Лист відповідача від 25.04.2023 р. № 012-1-012-1-012-1/265 БТ не містить посилання на будь-яку конкретну обставину, яка стала причиною для припинення банківського обслуговування, також ці причини не були належним чином висловлені та доведені під час розгляду справи в суді.

З огляду вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що обмеження прав споживачів на отримання послуг у сфері банківського обслуговування, в тому числі шляхом односторонньої відмови банку від виконання своїх зобов`язань з підстав, які не передбачені нормативно-правовими актами, не допускається та є протиправним.

Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що публічна природа договорів банківського обслуговування прямо передбачає обов`язок відповідача надавати позивачу послуги банківського обслуговування, за наявності у нього такої можливості.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Зі змісту ч.ч. 2-4 ст. 633 ЦК України вбачається, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги; підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом; підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Відповідно ж до ч. 6 ст. 633 ЦК України умови публічного договору, які, зокрема, суперечать правилам обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що можливість відповідача без будь-якого пояснення причин в односторонньому порядку відмовитися від виконання публічного договору є порушенням принципу обов`язковості публічного договору і є порушенням прав споживача послуги. За таких умов суд першої інстанції дійшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, застосував положення закону, що регулюють спірні правовідносини, а відтак прийшов до законного та обґрунтованого висновку за результатами розгляду справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, а відтак відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції за результатами апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько