ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 712/3111/23
Провадження № 22-ц/821/342/24
категорія: 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря - Ярошенка Б. М.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, у складі: головуючого судді Пироженка С. А., повний текст рішення складено 27 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Свої вимоги мотивувала тим, що 10 серпня 2022 року в м. Черкаси на перехресті вул. В. Чорновола - Лупиноса сталася дорожньо-транспортна пригоди (ДТП) за участю транспортного засобу Audi А3, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого належний позивачеві транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень ( Audi АЗ).

Зазначає, що відповідальність водія Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205920766 у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

У відповідності до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 (справа № 712/9705/22, провадження № 3/712/3200/22), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно з постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 (№ 712/9705/22, провадження № 33/821/91/23), апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022, водія ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 (справа № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22), апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи відносно неї, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 291959 від 10.08.2022; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2022; письмовими поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2022; письмовими поясненнями свідка від 10.08.2022; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10.08.2022; відеозаписами з камер зовнішнього відеоспостереження від 10.08.2022; відеозаписами з нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції від 10.08.2022.

Відповідно до схеми місця ДТП від 10.08.2022, по вул. Лупиноса перед виїздом на нерегульоване перехрестя з вул. В. Чорновола з правої сторони наявні дорожні знаки 2.1. «Дати дорогу», 5.6. «Кінець дороги з одностороннім рухом».

На схемі ДТП зафіксовані також ушкодження транспортних засобів, зокрема: у автомобіля Renault Megane пошкоджена передня частина автомобіля; у автомобіля Audi АЗ - права передня частина автомобіля.

Відповідно до відеозаписів з шиномонтажа по вул. Лупиноса, 56, магазину «Файно Маркет» по вул. В. Черновола, 122/41, автомобіль Renault Megane під керуванням ОСОБА_2 зупинився на дорозі по вул. Лупиноса, частково виїхавши на нерегульоване перехрестя з вул. В. Чорновола, надаючи дорогу транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. При цьому, оглядовість дороги в напрямку руху нічим не обмежена. В подальшому, автомобіль Renault Megane починає рух та здійснює поворот ліворуч на вул. В. Чорновола. В цей час по головній дорозі рухається автомобіль Audi АЗ, який виявивши перешкоду для руху, виїздить на смугу зустрічного руху ліворуч; при цьому, автомобіль Renault Megane продовжує рух. За вказаної дорожньої обстановки, права частина автомобіля Audi АЗ вдаряє передню частину автомобіля Renault Megane. Внаслідок такого зіткнення автомобіль Renault Megane розвернуло на 180 градусів та відкинуло далі на перехресті, а автомобіль Audi АЗ здійснив виїзд на тротуар. З відеозаписів вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося через 2-3 секунди після виїзду автомобіля Renault Megane на головну дорогу, останнім не було завершено маневр повороту на таку дорогу.

Крім того, з відеозапису камер зовнішнього відеоспостереження з магазину «Файно Маркет» по вул. В. Черновола, 122/41 вбачається, що через 1 секунду після початку повороту на вул. В. Чорновола автомобіля Renault Megane, по вказаній дорозі біля магазину «Файно Маркет» проїздить автомобіль Audi АЗ, наближаючись до перехрестя з вул. Лупиноса.

Тому, на думку позивача, є підстава стверджувати, що в діях водія ОСОБА_2 наявні порушення пунктів 2.3.б), 16.11. Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, в дорожньо-транспортній пригоді наявна обопільна вина обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, вина водія ОСОБА_2 та водія ОСОБА_3 , стверджує, що вина в процентному відношення (ступені вини) водіїв є 95% (вини відповідача ОСОБА_2 ) та 5% (вини водія Audi АЗ).

З метою розрахунку нанесеного матеріального збитку, на замовлення позивача було проведено незалежне автотоварознавче дослідження, що здійснив судовий експерт ОСОБА_4 . У відповідності до висновку експерта № 174 від 01 вересня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 з урахування коефіцієнту фізичного зносу, складає 427351 грн.

Задля отримання страхового відшкодування, позивачка звернулась до страховика із письмовим запитом, до якого надала копію вказаного висновку та просила взяти його до уваги при здійснені розрахунку страхового відшкодування.

У відповідності до листа про прийняте рішення від 25.11.2022, що наданий ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», останнє повідомило про те, що відмовляє їй у виплаті страхового відшкодування, через відсутність постанови суду, згідно якої встановлена вина в діях водія ОСОБА_2 . Проте зазначають, що в разі надання відповідної постанови суду, рішення, щодо сплати коштів буде переглянуто.

20.02.2023 позивачка повторно звернулась до страховика із письмовим запитом, до якого було також надано копії вище вказаних постанов суду, згідно яких вбачається обопільна вина двох учасників дорожньо-транспортної пригоди. У відповідь на вище вказаний запит, страховик надав листа від 09.03.2023, в якому повідомив, що відмовляє у виплаті страхового відшкодування.

Вказує, що розмір належного страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь слід розраховувати наступним чином: 427351 грн (Сврз) / 2 (кількість винних осіб) = 213675,50 грн. Страхове відшкодування = 130000 грн, що є рівним страховому ліміту за полісом страхування.

Тому вважає за необхідне стягнути з винуватця ДТП, ОСОБА_2 на її користь матеріальні збитки понесені в результаті ДТП, що є різницею між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодування, при цьому враховуючи ступінь вини кожного з учасників ДТП, а саме: згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi АЗ без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 724503,02 грн; 724503,02 грн * 95% = 688277,86 грн; 688277,86 грн - 130000 грн = 558277,86 грн.

Крім того, за проведення автотоварознавчого дослідження нею були понесені витрати, в розмірі 3000 грн. Оскільки ці витрати були необхідні задля відновлення свого порушеного права та були понесені саме через винні дії ОСОБА_2 , вважає за необхідне відшкодувати їх на користь позивача, з урахуванням ступеня вини кожного з учасників ДТП, а саме: 3000 грн х 95% = 2850 грн.

Зазначає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивачці також завдано моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, оскільки автомобіль використовувався нею у повсякденному житті та для виконання робочих поїздок, а також тяжких вимушених негативних змінах в житті і життєвих стосунках з рідними та близькими.

У зв`язку з цим, просить стягнути з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь несплачене страхове відшкодування, в розмірі 130000 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 558277,86 грн, витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 2850 грн; моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Судовий збір в розмірі 7986,98 грн стягнути з сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП та не вирішено питання про винуватість або не винуватість ОСОБА_2 , тому встановити ступінь вини відповідача у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є неможливим.

Отже, вина відповідачки ОСОБА_2 позивачкою не доведена та не підтверджена належними доказами, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення страхового відшкодування із страховика є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Суд також дійшов висновку, що позивачкою не було доведено фактів наявності моральної шкоди, протиправності діяння відповідачки ОСОБА_2 , наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачки та вини відповідачки в її заподіянні, а тому правових підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди також немає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та просила суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року. Визначити ступінь вини водія ОСОБА_2 та ОСОБА_3 80% на 20% відповідно.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь несплачене страхове відшкодування, в розмірі 130000 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 449602,40 грн, витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000 грн; моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Судовий збір в розмірі 7986,98 грн, витрати на проведення судової експертизи № СТ/121Е-23 від 17.07.2023 в розмірі 7647,36 грн, судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 11979,57 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є невмотивованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що закриття адміністративної справи за ст. 38 КУпАП не є підставою, яка звільняє від відповідальності.

Висновком експерта Стерниша О. М. підтверджено той факт, що в діях відповідачки ОСОБА_2 наявні порушення ПДР, що свідчить про її винуватість та про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Вважає, що суддею першої інстанції було неправомірно відмовлено у долученні висновку експерта Стерниша О. М. в якості належного та допустимого доказу в даній цивільній справі, так як і не було належним чином досліджено даний доказ.

Враховуючи висновки експерта, що в діях водія ОСОБА_2 4 порушення ПДР, а в діях водія ОСОБА_3 2 порушення ПДР та заяву про зменшення позовних вимог, яку вона подавала в суд першої інстанції, ступінь вини кожного з них 80% на 20% відповідно.

16 січня 2024 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила суд залишити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Зазначає, що ухвала Черкаського апеляційного суду 05.01.2024 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив, що у встановленому законом порядку позивачкою ОСОБА_1 не доведено вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП та заподіянні матеріальних збитків.

Сторона позивачки хибно вважає, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення № 711/3879/22 щодо ОСОБА_2 є обвинувальним для неї і реабілітуючим для ОСОБА_3 .

Вважає, що Соснівський районний суд м. Черкаси повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив матеріали справи № 712/3111/23 та 17.11.2023 виніс законне рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні її позову.

Доводи апеляційної скарги та її вимоги є надуманими та такими, що не відповідають передбаченим чинним законодавством способом захисту цивільного права та інтересу, а також не знаходять свого відображення у матеріалах цивільної справи.

19 січня 2024 року від ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.11.2023 без змін.

Зазначає, що станом на дату розгляду справи, судом вина ОСОБА_2 не доведена належними та допустимими доказами, а судом апеляційної інстанції зазначено, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх на те підстав.

Тому вимоги позивачки щодо стягнення суми страхового відшкодування є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки страховий випадок не настав.

Також вказує на те, що даний спір не є малозначним та не відноситься до справ незначної складності, тому представником може бути лише особа, яка має статус адвоката, тому ОСОБА_5 не може бути представником позивачки у цій справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

10 серпня 2022 року в м. Черкаси на перехресті вул. В. Чорновола - Лупиноса сталася дорожньо-транспортна пригоди (ДТП) за участю транспортного засобу Audi АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Відповідальність водія Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205920766 у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 (справа № 712/9705/22, провадження № 3/712/3200/22), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (т.1 а.с. 9).

Згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 (№ 712/9705/22, провадження № 33/821/91/23), апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В іншій частині постанову залишено без змін (т.1 а.с. 10-12).

Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022, водія ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1 а.с. 13-14).

Згідно з Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 (справа № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22), апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (т.1 а.с. 15-16).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника адвоката Петруніної В. В., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги наявністю обопільної вини двох водіїв учасників ДТП, ОСОБА_1 в якості відповідачів визначила ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 .

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п. 1.4, 1.7 ст. 1).

У абз. 1 п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами ст. 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року по справі №441/756/18.

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_6 , як власник транспортного засобу Audi АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , посилалась на те, що в дорожньо-транспортній пригоді наявна обопільна вина обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, вина водія ОСОБА_2 та водія ОСОБА_3 , що в процентному відношенні (ступені вини) водіїв є 95% (вини відповідача ОСОБА_2 ) та 5% (вини водія Audi АЗ).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказувала на ступінь вини кожного з учасників ДТП 80% (вини відповідача ОСОБА_2 ) на 20% (вини відповідача ОСОБА_3 ) відповідно.

Отже, за наявності вини двох водіїв ( ОСОБА_7 та ОСОБА_2 ) розмір відшкодування суд визначає у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

При цьому аналіз ступеня вини кожного з водіїв підлягає ретельному дослідженню, а визначення ступеню вини кожного заподіювача шкоди повинно бути мотивованим з посиланням на докази, що містяться у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2022 року в м. Черкаси на перехресті вул. В. Чорновола - Лупиноса сталася дорожньо-транспортна пригоди (ДТП) за участю транспортного засобу Audi АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вина ОСОБА_3 підтверджена постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2022 (справа № 712/9705/22, провадження № 3/712/3200/22), яку згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 02.02.2023 року (№ 712/9705/22, провадження № 33/821/91/23), змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на висновок експертного дослідження від 17.10.2022 № КЕД-19/124-22/10810, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В іншій частині постанову залишено без змін.

Відповідно до постанови Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 (справа № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22), апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2022 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В постанові суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх на те підстав.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що за обставин, коли кожний із учасників ДТП стверджує, що пригода відбулась через порушення ПДР іншим учасником ДТП, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, в тому числі і допитати свідків безпосередньо в судовому засіданні та встановити обставини справи шляхом призначення незалежних експертиз, що в даному випадку не було дотримано судом першої інстанції.

Зокрема, суд першої інстанції не достовірно встановив фактичні обставини справи, пославшись на такі докази вини ОСОБА_2 , як пояснення учасників ДТП, які є зацікавленими особами і, відповідно їх покази протирічать один одному, а тому нікому з них не можна надати перевагу. При цьому, суд не надав належної оцінки поясненням свідка ОСОБА_8 , який вказав на «агресивну поведінку» водія автомобіля Audi АЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , яка виразилась у порушенні швидкісного режиму і моральних та етичних правил руху, що на думку свідка і призвело до ДТП.

Отже, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення № 711/3879/22, провадження № 33/821/453/22, яка є обов`язковою для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, суд дійшов висновку, що відсутні достатні підстави вважати, що в діях водія ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Ураховуючи, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний ОСОБА_6 автомобіль не встановлена, тому відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню шкоди завданої в результаті ДТП, яке мало місце 10 серпня 2022 року.

Щодо доводів апеляційної скарги, щодо неправомірної відмови у долученні висновку експерта Стерниша О. М. в якості належного та допустимого доказу в даній цивільній справі, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це складений у визначеному законодавством порядку докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування, та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК України).

В процесі розгляду справи судом першої інстанції клопотань про призначення судової експертизи, з метою встановлення, зокрема вини учасників ДТП, частки вини кожного з водіїв, заявлено також не було, як і в суді апеляційної інстанції, за наявності підстав визначених процесуальним цивільним законодавством.

Стороною позивачки, в процесі розгляду справи, було подано клопотання про поновлення строку на подання доказів, а саме висновку експерта № СТ/121Е/2-23/1 від 17.07.2023 про дослідження обставин і механізму ДТП.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2023 року представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Петруніній В. В. у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Тобто, вказана ухвала суду може бути оскарженою окремо від рішення суду.

Разом з тим, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2023 року у визначеному законом порядку ОСОБА_1 та її представником адвокатом Петруніною В. В. оскаржено не була.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, наявність доведеної вини ОСОБА_7 , та недоведеність, за встановлених обставин, вини відповідачки ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав вважати, що у ДТП, яке мало місце 10.08.2022, наявна вина обох її учасників.

Тому, за наведених обставин та наявних у справі доказів, відсутні підстави для стягнення на користь ОСОБА_6 , як власника пошкодженого транспортного засобу, страхового відшкодування з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 .

Крім того, слід врахувати, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи та без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому.

За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено ст. 51 ЦПК України.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2021 року у справі № 677/1893/18 (провадження № 61-18281св20).

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачкою до участі в справі не залучено ОСОБА_3 , як особу, вина якої підтверджена рішенням суду.

Щодо моральної шкоди, то апеляційний суд дійшов наступних висновків.

В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивачка послалась на душевні страждання, пов`язані з пошкодженням її автомобіля, який був для неї мрією, задля досягнення (купівлі) якої вона доклала чимало зусиль.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Враховуючи, що вина відповідачки ОСОБА_2 у скоєнні ДПТ не доведена, відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Доводи скаржника про наявність вини водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП і що така вина є більш суттєвою, ніж вина ОСОБА_7 , з зазначенням її співвідношення, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 березня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко