Справа №155/1758/23
Провадження №2/155/64/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судового засідання Воронюк Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Горохівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно

УСТАНОВИВ:

Позивач 23 листопада 2023 року звернулася в суд з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтовує тим, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 з 2015 року до дня її смерті- ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, однак ОСОБА_5 для складання заповіту до нотаріуса не звернулась, оскільки хворіла.

Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: квартира за адресою АДРЕСА_1 .

Вказує, що спадщину вона прийняла шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини.

Відсутність документів, які б підтверджували факт постійного проживання однією сім`є з спадкодавцем, а також відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформити спадкове майно.

Враховуючи вищенаведене, просить встановити факт проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю з 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на квартиру в АДРЕСА_1

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 листопада 2023 року даний позов було залишено без руху.

Позивачем 04 грудня 2023 року було усунено недоліки та ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 .

Протокольною ухвалою суду від 30 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з викладених в ньому підстав, просили його задовольнити. Позивач суду пояснила, що протягом останніх п`яти років до смерті ОСОБА_5 постійно їй допомагала в побутових питання, купувала ліки, продукти, разом відвідували лікарів, інколи ночувала в її квартирі, також проживала у своєму будинку з чоловіком, який хворів і вона його доглядала. Вказувала, що під час короновірусної хвороби ОСОБА_5 , вона купувала їй ліки та інші необхідні речі, доглядала за її квартирою, після смерті ОСОБА_5 здійснила її поховання за власні кошти. Також суду пояснила, що племінниця ОСОБА_5 ОСОБА_4 не цікавилась життям тітки, ніяким чином їй не допомагала, лише після її смерті зацікавилась її майном.

Представник відповідача Горохівської міської ради в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, вказував, що ОСОБА_5 до дня своєї смерті проживала одна, за рішенням міської ради їй було призначено соціального працівника, яка надавала допомогу останній. Крім того, вказував, що йому відомо про наявність інших родичів та спадкоємців ОСОБА_5 , а тому міська рада не є належним відповідачем у даній справі. З огляду на зазначене, просив відмовити в задоволенні вказаного позову.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

На адресу суду 14 лютого 2024 року від третьої особи ОСОБА_4 надійшло заперечення проти позову, в яких вона вказала, що ОСОБА_5 являється їй тіткою. Також вона є спадкоємицею, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказувала, що вона постійно спілкувалась з ОСОБА_5 по телефону, остання мала задовільний стан здоров`я щоб себе самостійно забезпечувати і не потребувала сторонньої допомоги, була достатньо фінансово забезпеченою, отримувала пенсію, мала вклади в банку. Зі слів тітки, з ОСОБА_1 вони підтримували дружні відносини, остання мала власне житло, де проживала з чоловіком який хворів і потребував постійного догляду. Також їй відомо, що ОСОБА_5 допомагала соціальна працівниця, яка і помітила погіршення стану здоров`я тітки та наполягла на її госпіталізацію. Вказує, що у зв`язку з поганим станом здоров`я тітки вона 27 травня 2021 року приїхала в Україну, однак на шляху до м. Горохів дізналась про смерть тітки. Похованням останньої дійсно займалась позивач, вона пропонувала надати грошову допомогу на поховання, однак ОСОБА_1 відмовилась, мотивуючи отриманням допомоги на поховання ОСОБА_5 від пенсійного фонду. З огляду на зазначене, вважає позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Встановлення факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини позивачу потрібно для вирішення питання щодо спадкування за законом після померлої.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом.

Згідно зі ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.02.2018 року у справі №127/1765/16-ц встановлено, що до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1221 ЦК України, передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , видане 28 травня 2021 року Горохівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (а.с.5).

Згідно з інформацією, яка зазначена в копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №5 від 28 травня 2021 року, ОСОБА_1 звернулася до Горохівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), для здійснення реєстрації актового запису про смерть ОСОБА_5 (а.с.6).

Згідно з копії довідки, виданої Горохівською міською радою Луцького району Волинської області №22 від 12 січня 2022 року, ОСОБА_5 дійсно була зареєстрована одна і проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Відповідно до копії заяви про надання соціальних послуг від 26 січня 2021 року, ОСОБА_5 , просила надати їй соціальну послугу у вигляді догляд вдома (а.с.53-55).

Згідно з копії рішення про надання соціальних послуг від 26 січня 2021 року, ОСОБА_5 надано безоплатно соціальну послугу догляд вдома (а.с.51).

Зі спадкової справи №78/2021, заведеної 25 вересня 2021 року приватним нотаріусом Кудимом Р.А. стверджується, що після померлої ОСОБА_5 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняла ОСОБА_4 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Базалицької О.Р. від 18 вересня 2023 року №292/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, після смерті ОСОБА_5 , відмовлено у зв`язку відсутністю даних про родинні відносини.

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 . Кожен зокрема вказував, що останні перебували в дружніх відносинах, позивач допомагала купувати продукти та ліки, здійснювала супровід до лікарів, однак сам факт надання певного виду допомоги чи догляду не може бути беззаперечною та єдиною підставою для задоволення пред`явленого позову.

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідача ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вказували, що спадкодавець проживала одна, могла самостійно себе забезпечити. ОСОБА_1 інколи допомагала ОСОБА_5 в певних її проханнях, однак це робили і інші знайомі останньої.

Жоден із свідків не дав суду показань, що померла з позивачем проживали однією сім`єю, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, а також, що ОСОБА_5 вважала позивача членом її сім`ї.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18).

Власне ставлення позивача до померлої, витрати, понесені на її лікування та поховання, не є підтвердженням факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, їх пов`язаності спільним побутом та взаємними правами і обов`язками, що згідно ст.1264 ЦК України, дає право на спадщину.

Долучені до матеріалів справи квитанції про купівлю певних ліків та товарів також не є належним доказом спільного побуту, крім того дані квитанції лише за 2021 рік.

Окрім того, суд вважає, що позивачем подано позовну заяву до неналежного відповідача (Горохівської міської ради), права якого на спірне спадкове майно жодним чином не порушуються, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, виходячи із наступного.

Так, згідно статті 51 ЦПК України, суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України, встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Згідно висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (касаційне провадження № 14-61цс18) пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Як встановлено судом, позивачу було достовірно відомо про іншого спадкоємця після смерті ОСОБА_5 , яка в установленому законом порядку прийняла спадщину, а саме племінницю померлої ОСОБА_4 .

Крім того, під час підготовчого провадження судом ставилось на вирішення питання про залучення ОСОБА_4 до участі у справі, однак позивач та її представник не заявляли клопотання щодо заміни чи залучення останньої до участі у справі в якості відповідача чи співвідповідача.

Відтак, суд вважає, що даний позов про визнання за позивачем права власності на квартиру за законом після смерті ОСОБА_5 є безпідставним і таким, що заявлений до неналежного відповідача (місцевої ради), оскільки належним відповідачем є спадкоємець, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 , а тому в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити повністю з вищенаведених мотивів.

Крім того, на думку суду, із аналогічних мотивів не може бути задоволена вимога позивача про встановлення факту родинних відносин, оскільки даний позов повинен бути заявлений до спадкоємця, яка прийняла спадщину та є належним відповідачем, а не до місцевої ради, яка є неналежним відповідачем у цій справі.

Таким чином суд вважає, що даний позов є безпідставним, заявлений до неналежного відповідача (місцевої ради), а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з вищенаведених мотивів.

Крім того, в силу вимог пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір за подання ним позовної заяви покладаються на нього, ураховуючи відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Горохівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторонами по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .).

Відповідач: Горохівська міська рада Луцького району Волинської області, (місцезнаходження: місто Горохів, вулиця Шевченка, 17, Луцький район, Волинська область, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 .

Дата складання повного тексту рішення 12 березня 2024 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана