КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/6276/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання до досягнення дочкою ОСОБА_4 трирічного віку в розмірі 2500 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 14 лютого 2023 року ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з відповідачем, що зареєстрований Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 156.

Вказано, що в шлюбі у подружжя народилася дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від утримання спільної дитини, не купує одягу, продукти харчування, ліки. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Враховуючи вік дитини, позивач позбавлена можливості працювати, оскільки перебуває в декретній відпустці. Відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, проте неофіційно займається посередництвом в купівлі-продажу та відновленні автомобілів, отримує дохід близько 40 000 грн на місяць.

Зважаючи на те, що з відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру утримання дитини та її, як матері їх спільної дитини до досягнення останньою трьох років, позивач просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн щомісячно, починаючи з 05 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що відповідач по справі не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці по справі та сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 2 500 грн на місяць.

В апеляційній скарзі також зазначено, що відповідач та позивач перебувають у шлюбі нетривалий час, при цьому позивачка по справі разом із дитиною з 26 червня 2023 року перебуває в Німеччині. Вказано, що ОСОБА_3 не питала дозволу у відповідача на виїзд дитини за кордон й він такого дозволу не надавав. Апелянт вважає, що у зв`язку із виїздом позивачки по справі за кордон, фактичні шлюбні відносини припинились, що позбавляє ОСОБА_3 права на її утримання відповідачем.

Доводами апеляційної скарги також є те, що ОСОБА_3 разом із дитиною отримала тимчасовий прихисток біженця у Німеччині та відповідно отримує від уряду Німеччини допомогу як біженцю. Вказане свідчить, на думку апелянта, про те, що позивачка ввела суд першої інстанції в оману, вказавши, що не отримує жодного доходу.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 14 лютого 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, що зареєстрований Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 156 (а.с.5).

В шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 травня 2023 року (а.с.5 зворотній бік).

Сторони проживають окремо, дитина проживає разом із матір`ю.

В матеріалах справи міститься також лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 10 серпня 2023 року, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнула кордон України в напрямку виїзду 26 червня 2023 року. Іншої інформації немає (а.с.34-35).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, мотивував своє рішення тим, що у зв`язку із доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач немає змоги працювати і утримувати себе. Вказано, що враховуючи те, що дитина сторін проживає разом з позивачем, остання несе витрати по її утриманню, забезпечує її лікуванням у разі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, на час розгляду справи позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, що не досягла трьох років, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 2 500 грн щомісячно, починаючи з 05 липня 2023 року та до досягнення дитиною ОСОБА_1 трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції врахував, що відповідач перебуває у працездатному віці, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання матері своєї дитини. На переконання суду, визначений позивачем розмір аліментів на її утримання в сумі 2 500 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років не є надмірним, враховуючи, що законом з 01 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 589 грн.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень статті 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.

Матеріалами справи підтверджено, що у позивача та відповідача у справі є спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не врахував факт того, що він не має змоги утримувати дружину до досягнення їх спільної дитини трирічного віку й, відповідно, сплачувати вказані аліменти.

Відповідно до положень статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом.

Відповідно до положень статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до положень статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.ч.2, 4, 6 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Системний аналіз норм закону дає підстави для висновку, що дружина, з якою проживає дитини, має право на утримання від чоловіка - батька дитини за умови, що чоловік може надати таку допомогу.

Крім того, положення Сімейного кодексу України прямо вказують й на те, що присудження вказаних коштів на утримання дружини не залежить від того, який майновий стан має дружина і чи працює вона.

При цьому, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Матеріалами справи підтверджено й відповідачем не заперечується факт того, що їх із позивачем спільна дитина проживає разом із їх матір`ю - позивачем по справі ОСОБА_3 .

Враховуючи приписи законодавства, зокрема, положення статті 84 СК України, ОСОБА_3 має право на утримання від ОСОБА_1 до досягнення їх дитиною трирічного віку.

Відповідач є молодою працездатною особою і матеріалами справи не спростовано факт спроможності останнім утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною якій не виповнилось три роки, тому чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, апеляційним судом також відхиляються як необґрунтовані доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач по справі отримує допомогу за кордоном від Німеччини як біженка, а тому не має права на отримання коштів від відповідача по справі, оскільки матеріальний стан позивача не впливає на наявність у неї права на отримання коштів на своє утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

А також слід враховувати, що згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи зазначені положення закону відповідач по справі не позбавлений можливості у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, або у зв`язку зі зміною обставин, що впливають на визначений розмір аліментів, подати заяву про зменшення розміру аліментів, присуджених рішенням суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Текст постанови складено 13 березня 2024 року.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв