Справа № 283/2890/23
провадження №2/283/147/2024
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2024 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

01.12.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Голуб Н.О., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 0035749 від 30.11.2023, звернулась до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що 16 травня 2023 року між сторонами було укладено договір позики у формі розписки, згідно якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику в розмірі 310 000,00 грн строком до 16 серпня 2023 року. В розписці відповідач вказав, що розписку склав власноручно та усвідомлений про відповідальність у разі порушення її умов.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав і на даний час ухиляється від сплати боргу.

Вимогами позову представник позивача просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 310 000,00 грн та понесені судові витрати.

Явка сторін по справі:

Представник позивача адвокат Голуб Н.О. в судовому засіданні 01.03.2024 в режимі відео конференції позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. В судове засідання 26.03.2024 не з`явилась.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 01.03.2024 відносно позовних вимог заперечив повністю, просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з необхідністю залучення представника для отримання правової допомоги. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи було задоволено. Однак, 26.03.2024 ОСОБА_2 до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не надав.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

16 травня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики у формі розписки, згідно якої ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 310 000,00 грн, із зобов`язанням повернути таку ж суму до 16 серпня 2023 року (а.с.35). Розписка написана ОСОБА_2 власноручно, відповідальність, передбачену чинним законодавством у разі порушень умов позички він усвідомлював.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов позики та підписано позичальником.

В строк, обумовлений у розписці, ОСОБА_2 грошові кошти не повернув та взятих на себе зобов`язань не виконав. А тому, станом на день розгляду справи борг відповідача перед позивачем становить 310 000,00 грн.

Мотиви та застосовані норми права.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, наявність власноручно підписаної розписки відповідача в матеріалах справи підтверджує факт передачі ОСОБА_1 позичальнику ОСОБА_2 визначеної грошової суми в силу вимог ст. 1047 ЦК України, а також те, що між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов позики.

Доказів повернення відповідачем суми позики в строк визначений у розписці до суду не надано, що свідчить про те, що боргові зобов`язання в розмірі 310 000,00 грн не виконані.

Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами у формі розписки, є не чинним, його дійсність не спростована.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення позики у розмірі 310 000,00 грн згідно розписки від 16.05.2023 обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2480,00 грн.

Керуючись ст. 12,23,76,81,141,258,265,274, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у формі розписки від 16 травня 2023 року в розмірі 310 000 (триста десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2480,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_2 .

Суддя