ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 385/1046/23

провадження № 22-ц/4809/244/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2023 року (суддя Венгрин М.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Кіровоградської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства і прокуратури, -

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 23.05.2019 СВ СУ ГУНП в Кіровоградській області було розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000105 за ч. 3 ст. 368 КК України відносно нього. 15.07.2019 йому було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в подальшому було виділене окреме провадження № 0000254 від 23.10.2019 за ч. 1 ст. 368 КК України.

Позивач зазначив, що 29.10.2019 йому вручено повідомлення про підозру у зв`язку зі зміною правової кваліфікації на ч. 1 ст. 368 КК України та затверджено обвинувальний акт. Вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області 30.09.2022 його визнано невинуватим за ч. 1 ст. 368 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення злочину, який ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.04.2023 було залишено без змін.

Вказав, що перебування під кримінальним переслідуванням протягом 47 місяців, участю в судових засіданнях йому завдано моральної шкоди державою Україна в особі органу дізнання,і досудового слідства, та прокуратури в розмірі 1200000,00 грн. За цей час у нього з`явилось відчуття тривоги, хвилювання, безсоння. Тривалий час він знаходився в стані невизначеності щодо своєї долі, зірвались життєві плани, відбулось погіршення стосунків з оточуючими. Окрім того він фактично залишився без роботи, без можливостей нормального існування для себе та своєї родини (дружини і трьох малолітніх дітей). Крім того, позивач має малолітню дитину з інвалідністю на якій також негативно відбились неправомірні дії органів досудового розслідування, прокуратури, суду, позбавивши її можливості нормального існування та гармонійного розвитку. Наслідком застосування запобіжного заходу тримання під вартою стало позбавлення можливості реалізовувати свої звички і бажання, в тому числі і втрата роботи, що продовжувалось і після зміни запобіжного заходу на домашній арешт. Довготривале перебування позивача під страхом кримінальної відповідальності за злочини, які він не вчиняв, порушило його нормальні стосунки з оточуючими, очорнило та принизило в очах близьких, викликало недовіру в родичів. Час незаконного тримання під вартою, тривала напруга призвели до негативних змін в стані здоров`я піднявся тиск, почало турбувати безсоння, головні болі, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій пригніченість, образливість, чутливість, замикання в собі, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість в собі. Факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на відносинах з близькими, родичами, колегами, що принизило його честь, гідність та ділову репутацію. Весь цей час він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, пригніченому і приниженому стані.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з рахункового рахунку Державної казначейської служби України, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду моральну шкоду в розмірі 1 200 000 грн.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 320 000 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Додатковим рішенням від 01 грудня 2023 року вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду в частині розміру моральної шкоди, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції внаслідок неправильного тлумачення законодавчих норм, неправильно визначив період незаконного перебування під слідством. Крім того, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлює тільки мінімальний граничний розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, який може бути збільшений судом з урахуванням конкретних обставин справи. З цих підстав позивач просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції у Кіровоградській області посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження моральних страждань, не навів достатніх доводів і підстав наявності моральної шкоди, не довів причинний зв`язок між діями працівників досудового слідства та прокуратури та негативними наслідками, які настали.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.05.2019, відповідно до витягу з ЄРДР № 0000105 (а.с. 31), до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 368 КК України.

15.07.2019 ОСОБА_1 було затримано за підозрою у вчиненні злочину ознаками ч. 3 ст. 368 КК України в межах кримінального провадження № 0000105 від 21.05.2019, що підтверджується протоколом затримання від 15.07.2019 (а.с. 26-30).

15.07.2019 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується повідомленням про підозру в межах кримінального провадження № 0000105 (а.с. 36-38).

29.10.2019 ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 368 КК України в кримінальному провадженні № 0000254 (а.с. 39-41).

Згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000254 від 23.10.2019 (а.с. 32-35), що складений слідчим відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області та затверджений прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 368 КК України.

Вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2022 в справі № 385/1546/19 ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 368 КК України визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину (а.с. 45-60).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.04.2023 вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2022 за апеляційною скаргою прокурора залишено без змін (а.с. 12-25).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями

чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру

у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону).

Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298 цс 18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Судом установлено, що унаслідок необґрунтованого кримінального переслідування позивачу завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої він набув на підставі виправдувального вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2022, який залишений без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.04.2023.

Суд першої інстанції правильно керувався тим, що період перебування позивача під слідством та судом складає 45 місяців та 12 днів (15.07.2019 його було затримано за підозрою у вчиненні злочину та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, 27.04.2023 виправдувальний вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2022 було залишено без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду), оскільки саме з часу затримання, коли він набув статусу підозрюваного, розпочалась процедура притягнення його до кримінальної відповідальності.

Встановлення правильного періоду перебування особи під слідством і судом впливає на правильність визначення мінімального розміру моральної шкоди, який не може бути зменшено.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати та тривалість перебування під слідством і судом, мінімальний розмір компенсації моральної шкоди становить 304 180 грн.

Норма частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначає, що відшкодування моральної шкоди провадиться виходячи з розміру, який не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, при цьому суди з урахуванням конкретних обставин справи не обмежені у визначенні більшого розміру відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, але не граничний.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір моральної шкоди в сумі 320 000 грн може повністю покрити перенесені позивачем моральні страждання.

Апеляційний суд не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди та вважає, що виходячи з обсягу заподіяної позивачу шкоди, глибини та тривалості моральних страждань, пов`язаних із перебуванням під слідством і судом, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення та позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, інших негативних наслідків морального характеру достатнім розміром відшкодування шкоди є - 500 000 грн,.

Доводи апеляційної скарги Головного Управління Національної поліції в Кіровоградської області про недоведеність позивачем факту завдання йому моральної шкоди на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються вищевказаними встановленими судом обставинами та оціненими судом доказами у їх сукупності та взаємозв`язку.

За таких обставин, апеляційна скарга Головного Управління Національної поліції в Кіровоградської області підлягає залишенню без задоволення. Рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди збільшивши його до 500 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2023 року змінити в частині розміру моральної шкоди, збільшивши його до 500 000 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.03.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань Л.М. Дьомич