Справа № 541/3907/23
Номер провадження 2/541/123/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2023 року позивачка звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом, в якому просить ухвалити судове рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 28.11.2014 року у справі № 636/3479/14-ц (провадження № 2/636/1760/14) з твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень щомісяця на частку від заробітку (доходу) у розмірі 1/2 частин з усіх видів доходу, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28.11.2014 року у справі № 636/3479/14-ц (провадження № 2/636/1760/14) призначено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. Розмір присуджених судом аліментів у 2014 році на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини, що також потребує додаткових витрат. При цьому, відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює, отримує дохід і на даний час має можливість сплачувати аліменти у частці від заробітку, оскільки розмір аліментів, визначений за судовим рішенням у 2014 році, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що змусило позивачку звернути з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивачка та її представник - адвокат Яковенко Г.М. не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали (а.с. 49).

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Направив відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову через неналежні докази та безпідставність подання такого позову до суду (а.с. 32-36, 50).

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як матері, так і батька.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Судом встановлено наступне.

Сторони, у період з 08.02.2013 року по 18.04.2023 року перебували у зареєстровану шлюбі (а.с. 6, 7). Від даного шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Відповідно до рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 28 листопада 2014 року у справі № 636/3479/14-ц (провадження №2/636/1760/14) відповідач сплачує аліменти на неповнолітню дитину позивачці в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень (а.с.25).

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За вимогами статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14.

Як встановлено в судовому засіданні вимоги позивачки ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів, для забезпечення потреб дитини та можливості сплачувати їх відповідачем у більшому розмірі.

Згідно положень ч. 3 ст. 181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Чинне законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивачка скористалася своїм правом, визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Тому, враховуючи наведені обставини, при вирішенні питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд бере до уваги, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, що визначений рішенням суду з твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень щомісяця на частку від заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частин з усіх видів доходу, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Крім цього, враховуючи норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180-184, 192 СК України та керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , визначений рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28 листопада 2014 року у справі № 636/3479/14-ц (провадження №2/636/1760/14) з твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень щомісяця на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частку від заробітку (доходу) у розмірі 1/4 (одну четверту) частини з усіх видів доходу, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття, з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя: О. Г. Третяк