ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1380/24 Справа № 215/3043/20 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Бортник В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №215/3043/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди, з апеляційною скаргою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Коноваленка М.І., повне судове рішення складено 14 червня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Східний гірничозбагачувальний комбінат» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працює в ДП з 2012 року на посаді машиніста тепловоза залізничного цеху ГМЗ ДП. 07.01.2020 приблизно в 12.56 год. під час виконання маневрових робіт з подання групи вагонів у напрямку колії №32 на стрілочному переводі №105 під час керування машиністом тепловоза ОСОБА_1 стався схід з рейок вагону №62230784 чотирма колісними парами. В ході службової перевірки було встановлено, що машиніст тепловоза ОСОБА_1 , який був належним чином ознайомлений з обмеженнями швидкості руху тепловоза на стрілочному переводі №105 до 5 км/год, допустив 07.01.2020 о 12:55 год. рух тепловоза зі швидкістю 1416км/год, чим втричі перевищив встановлену допустиму швидкість, внаслідок чого відбувся схід з рейок вагону з колії. Створеною комісією, за наслідками перевірки за фактом транспортної події був складений Акт №3 від 22.01.2020 на підставі якого був виданий наказ ДП «Східний ГЗК» (далі ДП) №796-к від 07.02.2020 про оголошення позивачу догани та позбавлення премії на 100%. Позивач вважає зазначений Наказ необґрунтованим за недоведеності його винуватості у транспортній події, оскільки підстави, наведені у ньому, є надуманими та такими, що жодним чином не вказують на порушення ним трудової дисципліни.

Внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності пережив сильне душевне хвилювання та перебував у пригніченому стані, у зв`язку з чим мав підвищений тиск та інші розлади здоров`я. Крім цього був позбавлений 100% премії, на які суттєво розраховував, що призвело до погіршення фінансового стану та завдання моральної шкоди.

Просив суд скасувати наказ ДП «Східний ГЗК» (далі ДП) №796-к від 07.02.2020 про оголошення догани та позбавлення премії на 100% за розрахунковий період та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 30000 грн., а також судові витрати.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року позовні вимоги задоволено - скасовано Наказ від 07.02.2020 №796 Державного підприємства «Східний гірничо збагачувальний комбінат» про оголошення догани та позбавлення премії на 100% за розрахунковий період машиніста тепловоза ОСОБА_1 .

Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничозбагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. моральної шкоди без стягнення податків та обов`язкових платежів, а також витрати на правничу допомогу в сумі 5250 грн., і судового збору 1681 грн. 60 коп.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ДП «Східний ГЗК» подало апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що під час службової перевірки було встановлено та документально підтверджено, що машиніст тепловоза дільниці тяги залізничного цеху ГМЗ ОСОБА_1 , який був належним чином ознайомлений з обмеженнями швидкості руху тепловоза на стрілочному переводі №105 до 5 км/год., але фактично 07.01.2020 о 12:55 год. допустив рух тепловоза ТЕМ-2 № 7363 зі швидкістю 14-16 км/год., що в тричі перевищує встановлену допустиму швидкість, в результаті чого стався схід з рейок вагону №62230784-м чотирма колісними парами, що є порушенням вимог п.п.5.1,5.5 «Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств».

Вважають, що довідка про те, що у машиніста тепловозу ОСОБА_1 на ділянці ст.Промпарк в напрямку 32-ої колії по стрілці №105 в момент сходу на піввагона, швидкість маневрового состава була 5 км/год, яка надана ОСОБА_2 після розшифрування швидкостемірної стрічки, містить недостовірну інформацію.

Твердження позивача про те, що «комісія керувалася даними ТОВ «Навітрек», які не ґрунтуються на даних розшифрування швидкостемірної стрічки локомотивного швидкостеміру ЗСЛ2М, встановленого на тепловозі» є безпідставними, оскільки на тепловози ТЕМ 2 №5037 та №7363 було встановлено комплекти устаткування GPS моніторингу за яким ТОВ «Навітрек» надає ДП «СхідГЗК» комплекс послуг з навігаційного контролю рухомих об`єктів ДП «СхідГЗК», а також доступ до бази даних Замовника за допомогою програмного забезпечення або Web- браузера.

Відповідно до наданої відповіді від 20.01.2020 №2 директора ТОВ «Навітрек» тепловоз рухався зі швидкістю 16 км/год. О 12:56:17 відбулась подія вимкнення запалювання, швидкість змінилася до 14 км/год. Тепловоз проїхав ще 15 м. доки швидкість змінилась до 0 км/год.

Відповідачем були вжиті усі необхідні заходи для встановлення об`єктивних обставин транспортної події, а саме швидкості руху тепловоза, тому твердження позивача щодо «порушення вимог пунктів 4.5, 5.14 Інструкції №70 від 15.02.2010 при визначенні об`єктивних обставин транспортної події (швидкості руху тепловоза)» відповідачем не відповідає дійсності та спростовується доказами в матеріалах справи та доведено, що позивач перевищив швидкість руху тепловозу під його керуванням понад встановлене обмеження у 5 км/год. на ділянці ст.Промпарк в напрямку 32-ої колії по стрілці №105 в момент сходу на піввагону, в результаті чого діями позивача ОСОБА_1 підприємству заподіяно значну матеріальну шкоду.

Позивачем не доведено, завдання моральної шкоди та моральних страждань.

Вважає, що витрати на правову допомогу є значно завищеними та недоведеними.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, Наказом ДП «Східний гірничозбагачувальний комбінат» №228-ос від 28.02.2012 ОСОБА_1 було переведено машиністом тепловозу.

Відповідно до Розпорядження №3 від 18.01. 2020 в.о. генерального директора ДП «Східний гірничозбагачувальний комбінат» Ю.А. Шмельова була створена комісія для проведення службової перевірки по факту транспортної події, яка відбулася 07.01.2020, а саме, при проведенні маневрових робіт пов`язаних з подачею на вивантаження групи вагонів з вапном на дільницю №2 ГМЗ відбулося сходження з рейок піввагона (т1. а.с.10).

Згідно із Актом розслідування транспортної події встановлено наступні найбільш вірогідні причини транспортної події, які призвели до сходу з рейок на стрілочному переводі №105 вагону №62230784М, це наявність на поверхні гребеня характерного при гострокінцевому накаті гребеня дефекту металу на правому колесі першої по ходу руху колісної пари та перевищення, встановленої для відповідної дільниці колії, швидкості руху. Крім цього, в ході аналізу події встановлено, що 03.09.3019 та 10.12.2019 були виявлені пошкодження колії, де сталася подія у виді гнилість перевідного брусу та кущевої гнилості шпал, у зв`язку з чим була обмежена швидкість руху до 5 км/год.

Також встановлено, що при прийомі 07.01.2020 о 7-30 год. тепловозу ТЕМ-2 №7376 машиністом тепловозу ОСОБА_1 та помічником машиніста тепловозу ОСОБА_3 в журналі технічного стану тепловозу ТУ-152 (бортовий журнал), зроблено запис: «Тепловоз технічно не справний, радіостанція працює. Інструмент, захисні засоби, тормозні башмаки №17-20, горбуші в наявності. Вогнегасники, паливний бак, GPS опломбовані» ( т.1 а.с.53-55).

Згідно Наказу №796 від 07.02.2020 «Про застосування дисциплінарного стягнення» за невиконання трудових обов`язків передбачених вимогами п.п.2.1, 2.4, 2.9 робочої інструкції, підпунктів а, є, и, п.3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК», машиністу тепловозу залізничного цеху ГМЗ ДП «СхідГЗК» ОСОБА_1 оголошено догану та позбавлено премії на 100% за розрахунковий період (т.1 а.с.7-9).

Зі змісту наказу вбачається, що службовою перевіркою було встановлено наступне: машиніст тепловоза дільниці тяги залізничного цеху ГМЗ ОСОБА_1 , який був належним чином ознайомлений з обмеженням швидкості руху тепловоза на стрілочному переводі №105 до 5 км/год., фактично 07.01.2020 о 12:55 год. допустив рух тепловоза ТЕМ 2 №7363 зі швидкістю 14 16 км/год., тим самим допустив порушення п.п. 5.1, 5.5 «Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем трудової дисципліни, що позбавляє суд можливості встановлення причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням, за наявності останніх.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догану.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, догана є заходом дисциплінарного стягнення за вчинений працівником дисциплінарний проступок (порушення трудової дисципліни чи правил внутрішнього трудового розпорядку).

Підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником протиправного, винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком є винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок.

Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Така процедура є однією з гарантій недопущення безпідставного притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Проте, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17. До наведених висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 25.10.2022 у справі № 487/1491/21.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, в силу норм трудового законодавства, роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

При цьому перш ніж винести працівникові догану роботодавець повинен отримати від нього письмові пояснення з приводу вчиненого дисциплінарного правопорушення. Якщо на підставі такого пояснення працівника роботодавець дійде висновку, що дисциплінарний проступок дійсно мав місце і відсутні будь-які обставини, які можна було б вважати такими, що виключають притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то роботодавець видає наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.12.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статті 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Чинне трудове законодавство передбачає, що право накладення дисциплінарного стягнення належить роботодавцю, а відтак саме роботодавець, повинен встановити наявність дисциплінарного проступку, витребувати від працівника пояснення з приводу дисциплінарного проступку, самостійно дати оцінку діям працівника, в разі необхідності створити комісію, визначитися, чи свідчать дії працівника про вчинення ним дисциплінарного проступку, а відтак, в подальшому самостійно вирішити питання про необхідність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушення ним свої трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Керівник установи або уповноважений ним орган має право застосувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності вини особи, яка порушила трудові обов`язки, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.

Законодавство про працю не закріплює переліку діянь, які вважаються порушеннями трудової дисципліни. Тому для встановлення дисциплінарного проступку важливо з`ясувати коло трудових (службових) обов`язків працівника.

Саме їх невиконання чи неналежне виконання складають основу об`єктивної сторони складу цього правопорушення. Ці обов`язки визначаються трудовим договором, посадовою (робочою) інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку та іншими локальними актами роботодавця, його наказами та розпорядженнями, а також законами та іншими нормативно-правовими актами.

У п.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №452/970/17 зазначено, що роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором, або про які працівник не був проінформований належним чином.

Як вбачається із змісту оспорюваного наказу №796 від 07.02.2020 року, підставою застосування дисциплінарного стягнення стало порушення ОСОБА_1 п.п.2.1, 2.4, 2.9 робочої інструкції, підпунктів а, є, и, п.3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК», машиністу тепловозу залізничного цеху ГМЗ ДП «СхідГЗК».

Відповідно до п.2.1 робочої інструкції машиніста тепловоза, основним завданням машиніста тепловоза є керування тепловозом.

В п.2.4. інструкції передбачено, що машиніст повинен знати і виконувати вимогу інструкцій про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням і іншими засобами виробництва, уміти користуватись засобами індивідуального і колективного захисту.

Подавати пропозиції по зменшенню рівня ризику виникнення нещасних випадків (п.2.9).

Відповідно до підпунктів а, є, и, п.3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК», працівник зобов`язаний працювати добросовісно, дотримуватись дисципліни праці основ порядку на виробництві, своєчасно та точно виконувати розпорядження роботодавця (керівника), використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватись від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки. Негайно повідомляти безпосереднього керівника або особу, яка його заміщає, про невихід на роботу для вчасної заміни іншим працівником; берегти власність підприємства, ефективно використовувати машини, станки й інше обладнання, дбайливо ставитись до інструмента, вимірювальних приладів, спецодягу й інших предметів, що видаються в користування працівникам, економно та раціонально використовувати сировину, матеріали, енергію, паливо і інші матеріалні ресурси; виконувати коло обов`язків (робіт)за своєю спеціальністю, кваліфікацією або посадою, обумовлених класифікатором професій, довідником кваліфікаційних характеристик і професій працівників, а також технічними правилами, посадовими (робочими) інструкціями та положеннями, затвердженими у встановленому законом порядку..

Як вбачається з матеріалів справи 07.01.2020, при проведенні маневрових робіт пов`язаних з подачею на вивантаження групи вагонів з вапном на дільницю №2 ГМЗ відбулося сходження з рейок піввагона.

Відповідно до пояснюючої записки ОСОБА_1 , працюючи в денну зміну 07.01.2020 року отримав завдання на маневрову роботу від диспетчера, приступив до виконання в напрямку 32 колії в кількості 8 шт. відбувся схід вагонів в середині состава. Аналогічні пояснення надано помічником машиніста тепловоза ОСОБА_3 (а.с. 57-58).

Згідно із Актом розслідування транспортної події встановлено наступні найбільш вірогідні причини транспортної події, які призвели до сходу з рейок на стрілочному переводі № 105 вагону №62230784М. Встановлено, що під час огляду місця сходу вагона №62230784-М було оглянуто стан стрілочного переводу № 105, стан колії на підходах до переводу та після нього, стан колісних пар та візків вагону № 62230784-М.

Огляд колії та стрілочного переводу комісією проводився за участю начальника залізничного цеху ГМЗ ОСОБА_4 , начальника дистанції колії залізничного цеху ОСОБА_5 шляхом візуального визначення стану колії та виміру параметрів колії шаблоном ЦУП 1-01 № 17. За результатами огляду відхилень від нормативних завдань, при яких колія та стрілочний перевід закриваються для руху не виявлено.

Також було взято швидкостемірну стрічку з тепловоза ТЕМ2-7363 за 07.01.2020 з метою проведення аналізу роботи тепловоза, зокрема - для встановлення швидкості руху в момент сходу вагона.

Під час аналізу швидкостемірної стрічки членам комісії не вдалося визначити значення швидкості тепловоза в момент сходу вагона через те, що записи самописця швидкості на стрічці представляють собою майже суцільне заштриховане поле в діапазоні позначок швидкості від 0 до 70 км/год. Виходячи з цього були надані запити до відповідних посадових осіб ЗЦ ГМЗ, Смолінської та Інгульської шахт про розшифрування записів даної швидкостемірної стрічки з метою визначення швидкості руху тепловоза в момент сходу вагона.

Під час огляду колісних пар вагона №62230784-М комісією, візуальним оглядом та шляхом промацування долонею руки, було виявлено на поверхні гребеня характерний при гострокінцевому накаті гребеня дефект металу на правому колесі першої по ходу руху колісної пари.

Крім того, під час аналізу нормативно-технічної документації та усного опитування працівників залізничного цеху ГМЗ виявлено наступне: - при прийомі 07.01.2020 о 07:30 тепловозу ТЕМ-2 №7363 машиністом тепловозу ОСОБА_6 та помічником тепловозу ОСОБА_3 в журналі технічного стану тепловозу ТУ-152 (бортовий журнал), зроблено запис «Тепловоз технічно несправний, радіостанція працює. Інструмент, захисні засоби, тормозні башмаки № 17-20, горбуші в наявності. Вогнегасники, паливний бак, GPS опломбовані». Згідно з вимогами п.п.5.1, 5.2 «Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств» затверджених наказом Міністерства промислової політики України від 15.02.2010 №70, швидкість руху на перегонах та станціях визначається виходячи із стану, плану й профілю колії, конструктивних можливостей рухомого складу, маси составів що обертаються,забезпечення їх гальмовими засобами, умов видимості, наявності перехрестя доріг, вимог, що стосуються переміщення технологічних вантажів і спеціального рухомого складу, та інших умов забезпечення безпеки руху; швидкість руху на ділянці, де вимагається її зменшення, повинна бути не більше зазначеної в попередженні або у відповідному наказі.

В «Журналі огляду колії, стрілочних переводів, пристроїв СІ (Б і зв`язку залізничного цеху ГМЗ ДП «СхідГЗК» в графі «виклад результатів огляду і випробування, а також виявлені несправності і пошкодження» наявні наступні записи, зроблені начальником дистанції шляху залізничного цеху ГМЗ ОСОБА_5 - від 03.09.2019: «У зв`язку з гнилістю перевідного брусу на СП № 105 рух дозволено зі швидкістю не більше 10 км/год.» та «У зв`язку з кущовою гнилістю на ділянці шляху №105-107 ст.Промпарк, подачу і прибирання вагонів виконувати зі швидкістю не більше 5 км/год.» - та за 10.12.2019: «У зв`язку з кущовою гнилістю шпал на колії №32 «Мелова» від СП №105 до СП №101 переїзд №4 рух поїздів виконувати зі швидкістю не більше 5 км/год.».

Під час проведення службової перевірка машиніст тепловозу ОСОБА_1 та помічник машиніста тепловозу ОСОБА_7 на пропозицію надати на імя генерального директора підприємства пояснення за фактом сходу напівввагону - відмовилися, про що були складені відповідні акти від 20 та 21 січня 2020 року.

Пунктом 4.5 Інструкції з експлуатації локомотивних швидкостемірів ЗСЛ2М, приводів до них і по розшифруванню швидкостемірних стрічок, затвердженої наказом Укрзалізниці №19Ц від 18 січня 2002 року, встановлено що, контроль за якістю розшифрування швидкостемірних стрічок, виключно покладається на старшого техніка розшифрувача і на машиніста інструктора по гальмах.

Відповідно до довідки наданої машиністом інструктором ОСОБА_2 , який здійснював розшифровку вилученої швидкостемірної стрічки, встановлена швидкість руху локомотиву під керуванням позивача на момент сходу піввагона з колії 5 км/год., тобто в межах встановленої швидкості руху на ділянці колії (т.1 а.с.64).

З метою підтвердження або спростування інформації щодо дотриманню машиністом тепловозу ОСОБА_1 07.01.2020 обмежень швидкості під час руху по стрілочному переводу №105 в момент сходу на піввагону були направлені до ТОВ «Навітрек» запити по надання даних відносно швидкості руху тепловозу ТЕМ-2 № 7363, який обладнаний GPS - системою моніторингу переміщення даного підприємства. За даними ТОВ «Навітрек» (GPS- системи моніторингу переміщення) о 12:56:16 тепловоз рухався зі швидкістю 16 км/год. Через 4 метри о 12:56:17 відбулася подія вимкнення запалювання, швидкість змінилась до 14 км/год. тепловоз проїхав ще 15 метрів та зупинився.

За даними ТОВ «Навітрек» (GPS-системи моніторингу переміщення) о 12:56:16 тепловоз рухався зі швидкістю 16 км/год. Через 4 метри о 12:56:17 відбулася подія вимкнення запалювання, швидкість змінилась до 14 км/год. тепловоз проїхав ще 15 метрів та зупинився (т.1 а.с.72-76).

Відповідно до довідок наданих начальником залізничного цеху Смолінської шахти та Інгульської шахти, які є відокремленими структурними підрозділами ДП «СхідГЗК», також зазначається, що швидкість тепловозу на момент сходу піввагону складала 1015 км/год. (т.1 а.с.66, 67).

На переконання колегії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оспрюваний наказ містить суперечності у встановленні факту порушення позивачем трудової дисципліни.

Представником відповідача не надано жодних доказів, які б давали суду підстави надати перевагу показанням системи (супутникового) GPS-моніторингу передрозшифровкою вилученої швидкостемірної стрічки, оскільки пунктом 4.5 Інструкції з експлуатації локомотивних швидкостемірів ЗСЛ2М, приводів до них і по розшифруванню швидкостемірних стрічок, затвердженої наказом Укрзалізниці №19Ц від 18 січня 2002 року, передбачено що, контроль за якістю розшифрування швидкостемірних стрічок, покладається виключно на старшого техніка розшифрувача і на машиніста інструктора по гальмах.

Таким чином, інструкцією з експлуатації локомотивних швидкостемірів ЗСЛ2М, приводів до них і по розшифруванню швидкостемірних стрічок, не передбачено покладення контролю за якістю розшифрування швидкостемірних стрічок на ТОВ «Навітрек».

Доказів того, що довідка надана машиністом інструктором ОСОБА_2 , який здійснював розшифровку вилученої швидкостемірної стрічки складена з порушенням вимог інструкції немає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що довідка яку надав ОСОБА_2 після розшифрування швидкостемірної стрічки містить недостовірну інформацію не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема висновком відповідної експертизи, а є лише припущенням відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності факту порушення позивачем трудової дисципліни, що позбавляє суд можливості встановлення причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням, за наявності останніх.

Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав.

Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи фактичні обставини справи, тривалість, характер немайнових втрат, зокрема, характер порушення прав позивача, певні хвилювання через притягнення до дисциплінарної відповідальності, вимушені зміни у житті, пов`язані з витрачанням часу та зусиль для відновлення своїх прав, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн. повністю відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з вимогами ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.

Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: буде надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем 15.05.2020р. укладено угоду про надання правової допомоги з адвокатом Радченко О.М. Згідно даної угоди представником надано правову допомогу у вигляді: попереднє опрацювання матеріалів, підготовка правової позиції, збір документів - 1500 грн. (2 год.); підготовка позовної заяви, інших процесуальних документів - 2 250 грн. (3 год.); судове представництво - 1500 грн. (2 год.), за що позивачем сплачено 5250 грн. Це підтверджується угодою, розрахунком та квитанцією прибуткового касового ордеру (а.с.17-20).

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які є спів мірними наданим послугам, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складений 25.03.2024р.

Головуючи суддя О.В. Агєєв