Номер провадження 2/754/2943/24
Справа № 754/4291/24
У Х В А Л А

27 березня 2024 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду м.Києва Скрипка О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіривши виконання вимог ст.ст.174-177 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

До Деснянського районного суду м.Києва надійшов позов ОСОБА_1 до відповідачів про визнання договору дарування недійсним.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

В той же час, позовна заява містить клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору з посиланням на п.8 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Так, як вбачається з наданої копії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 від 08.12.2005 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до змісту статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Тобто не лише учасники бойових дій.

Крім того, зі змісту статті 7 вищевказаного Закону вбачається, що особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни не є виключно учасниками бойових дій.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на який посилається заявник, визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Разом з тим, зі змісту пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи 9901/311/19, викладеного у постанові від 9 жовтня 2019 року, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Зазначене також кореспондується і з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року під час розгляду справи 545/1149/17.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У ст. 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст. 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому, особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни третьої групи, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у встановленому порядку не прирівнюються до осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.

Тобто, від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи, а не особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни третьої групи.

Крім того, у ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначені пільги особам з інвалідністю внаслідок війни, проте пільг стосовно сплати судового збору для ветеранів війни-інвалідів війни вказана правова норма не містить.

Окремо слід звернути увагу на те, що позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним договору дарування частини квартири, тобто вимоги, які не стосуються питань, пов`язаних з його соціальним захистом як ветерана війни - інваліда війни.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» немає.

Відповідно вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене вище, заявнику слід сплатити судовий збір в сумі 1211,20 грн. та надання оригіналу квитанції суду, або надати інші підтверджуючі дані щодо наявності пільг або підстав для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, прохальна частина позову містить клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України.

Слід звернути увагу на те, що частиною 1, 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Статтями 151, 152, 153 ЦПК України прямо визначено форму та зміст заяви про забезпечення позову та певні особливості щодо подання такої заяви як до відкриття провадження, так і на будь-якій стадії судового процесу, а також порядок її розгляду, в тому числі і з викликом особи, яка подала заяву.

Крім того, частиною 10 ст.153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вищенаведені норми ЦПК прямо встановлюють, що заяви про забезпечення позову мають бути оформлені окремим процесуальним документом із дотриманням вищенаведених норм щодо їх форми та змісту, а також порядку подання. Зазначення таких клопотань у позовній заяві загалом чинним ЦПК України не передбачено, що виключає можливість їх розгляду у такому вигляді із постановленням відповідної ухвали, оскільки це є прямим порушенням процесуальних приписів.

Оскільки питання розгляду клопотань про забезпечення позову без вчинення відповідної процесуальної дії прямо не врегульовано нормами ЦПК України, то слід застосувати ч.3 ст.182 ЦПК України, відповідно до якої заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відтак, оскільки дане клопотання заявлено без дотримання норм ст.ст.150, 151, 152 ЦПК України, то його розгляд по суті є неможливим, а також є неможливим його повернення, оскільки воно міститься безпосередньо у позовній заяві. Тому вказане клопотання слід залишити без розгляду та роз`яснити позивачу про наявність права на звернення до суду з відповідним клопотанням, що має відповідати вимогам вказаних норм.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строків на їх усунення. Недоліки підлягають усуненню шляхом подання позовної заяви в новій редакції відповідно до кількості учасників судового розгляду та подання оригіналу платіжного документу про сплату судового збору за місцем розгляду справи в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - залишити без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: