Справа № 2-8121/11
Провадження № 4-с/161/9/24
У Х В А Л А

04 березня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.

при секретарі судових засідань - Новак Л.В.,

за участю представника скаржника ОСОБА_3,

головного державного виконавця - Левчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

25.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з скаргою на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ Левчук І.О.

Скаргу мотивує тим, що 05.10.2023 року головним державним виконавцем Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління МЮ Левчук І.О. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-8121/11, виданого 19.06.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 27 555, 82 долара США, що еквівалентно 220 171 гривня, 44874 гривні 23 копійки та судового збору, а також інших виконавчих документів, які на даний час повністю сплачено, було винесено постанову про арешт коштів боржника.

На підставі вказаної постанови виконавця було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 відкритому в ПАТ АБ «Укргазбанк», який використовується для виплати заробітної плати та інших платежів в/ч НОМЕР_2 .

З відповіді головного державного виконавця Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління МЮ Левчук І.О. вбачається, що арешт з рахунку не може бути знятим та запропоновано звернутися до суду.

Заробітна плата є єдиним джерелом його доходу, а тому накладення арешту на відповідний рахунок позбавляє скаржника конституційного права на отримання заробітної плати та належний рівень життя.

А тому просив, визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління МЮ Левчук І.О. при здійсненні виконавчого провадження НОМЕР_4 щодо відмови у знятті арешту з грошових коштів, що містяться як заробітна плата на рахунку НОМЕР_1 відкритому в ПАТ АБ «Укргазбанк» на ім?я ОСОБА_1 , зобов?язати головного державного виконавця Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління МЮ Левчук І.О. зняти арешт з грошових коштів. що містяться як заробітна плата на рахунку НОМЕР_1 відкритому в ПАТ АБ «Укргазбанк» на ім?я ОСОБА_1 .

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити.

Головний державний виконавець Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління МЮ Левчук І.О. в судовому засіданні скаргу не визнала, просила відмовити в її задоволенні.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, по невідомій суду причині, хоча належним чином був викликаний.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали виконавчого провадження, пояснення сторін суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління МЮ Левчук І.О. від 05.10.2023 (ВП НОМЕР_4), накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно з довідкою №5-102/02/1182/2023 від 23.11.2023 виданою АБ «Укргазбанк», на ім`я ОСОБА_1 у АБ «Укргазбанк», відкритий поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу в гривні НОМЕР_5 та випущено платіжну картку для зарахування заробітної плати (а.с.11).

Випискою по рахунку № НОМЕР_3 за період з 01.05.2023 по 23.11.2023, підтверджено, що на рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця (а.с.12).

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни рф).

Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону

Відповідно до ч.1 ст.73 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

З наведених норм права вбачається, що у разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст. 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3ст. 52 Закону № 1404-VIIIповинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів, згідно з ч. 4ст. 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4ст.59 Закону № 1404-VIII).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) та у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 755/14912/19 (провадження № 61-10723св20).

Як вбачається із матеріалів справи, в оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника від 05.10.2023 року (ВП № 34824116) виконавець зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Отже, головним державним виконавцем Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління МЮ Левчук І.О. при винесенні вказаної постанови не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України- з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 06.03.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк