Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Рівненської міської ради про встановлення факту, що має юридичні наслідки, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом, поданим представником позивача ОСОБА_4 , до відповідача, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2017 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 .

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка з 1998 року проживала у АДРЕСА_2 . Останні роки свого життя померла хворіла на невиліковну хворобу, у зв`язку з якою не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала догляду та допомоги. Родичів, які могли б забезпечити ОСОБА_5 сторонній догляд та допомогу, не було. Оскільки померла була її сусідкою, так як їх квартири знаходяться поряд, спочатку вона допомагала їй за вимогою, але пізніше з 2017 року, у зв`язку похилим віком і тяжкою хворобою, померла запропонувала їй проживати разом з нею. Під час проживання з померлою вона здійснювала усю поточну роботу по дому, прибирала та слідкувала за дотриманням в квартирі порядку, готувала їсти, купувала ліки, продукти харчування, супроводжувала її на консультації до лікарів, оплачувала лікування та комунальні послуги, надавала іншу допомогу, після смерті займалася її похованням та оплатила всі витрати, пов`язані з похованням. Оскільки після смерті ОСОБА_5 інших спадкоємців немає, 17 липня 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Червук В.М. із заявою про прийняття спадщини на підставі ст.1264 ЦК України як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на тій підставі, що не надано документів на підтвердження факту проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю більше 5 років. Зважаючи на те, що з 2017 року вона з померлою проживала однією сім`єю, вела сумісно господарство, допомагала їй в усіх побутових справах, тому має право на спадкування за законом у четверту чергу, відповідно до ст.1264 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Заперечення протии позову мотивує тим, що факт проживання позивача однією сім`є з ОСОБА_5 (спадкодавцем) документарно не підтверджений. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 з 26 серпня 2021 року зареєстрована в с.Бармаки Рівненського району Рівненської області. Беручи до уваги твердження позивача на ту обставину, що вона здійснювала постійний догляд за ОСОБА_5 , вагомим доказом для підтвердження факту здійснення постійного догляду та повноцінного надання допомоги важкохворій ОСОБА_5 був би факт здійснення позивачем реєстрації свого місця проживання за адресою спадкодавиці. Даний факт також би підтверджував наявність тих відносин між спадкоємицею та спадкодавицею, які можна було б охарактеризувати як сімейні, враховуючи положення ст.3 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Позивачем до позову не додано жодних доказів, які підтверджують факт здійснення оплати медичних послуг, придбання ліків, оплати комунальних послуг, що підтверджувалося би наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. Також такими доказами могли би бути копії фіскальних чеків із супермаркету, аптек тощо. Факт проживання позивачки зі спадкодавицею однією сім`єю протягом останніх 5 років, що передували відкриттю спадщини, може бути підтвердженим зокрема і показаннями свідків. Проте, показання свідків не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Разом з тим немає доказів і того факту, що ОСОБА_3 була сусідкою ОСОБА_5 . Частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 не підтверджує реальність місця проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 . Рівненська міська рада вважає, що у матеріалах справи недостатньо доказів для встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 . З наявних матеріалів справи вбачається відсутність доказів звернення позивача до нотаріуса із відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, а також відсутня відповідна заява нотаріуса про відмову у видачі відповідного документу. Єдиним документом, який підтверджує факт звернення позивача до нотаріуса, є лише її заява про прийняття спадщини. Таким чином позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та не дотримано установленого порядку відповідно до законодавства України щодо реалізації своїх прав на спадщину. Позивачем у позовній заяві зазначено також про те, що нею було здійснено обряд поховання ОСОБА_5 , однак, з даним твердженням неможливо погодитись, оскільки до позовної заяви не додано копії договору про здійснення поховання. Наданий об`єм доказів не є повним, вичерпним та таким, який не підтверджує усі необхідні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

У письмових поясненнях представник позивача ОСОБА_4 зазначив, що доводи відповідача про недоведення позивачем факту спільного проживання спростовуються актами про встановлення факту проживання. Викладене у відзиві твердження щодо відсутності доказів оплати ОСОБА_3 ліків для ОСОБА_5 спростовується копіями фіскальних чеків. Частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_5 підтверджує той факт, що до того, як ОСОБА_3 та ОСОБА_5 почали проживати однією сім`єю та вести спільне господарство, вони були сусідами. Саме тому ОСОБА_3 була обізнана стосовно всіх потреб ОСОБА_5 та ними було прийнято рішення щодо необхідності спільного проживання. Даний факт підтверджується тим, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 як суб`єкт господарювання із 19 травня 2020 року, а також відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 19 вересня 2017 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , зазначено, що позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 . До позовної заяви долучено відповідь нотаріуса Червук В.М. від 17 липня 2023 року. Очевидно, що відповідь була надана у відповідь на звернення ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_3 дотримано порядок звернення із заявою про видачу свідоцтва на спадщину. 28 січня 2023 року ОСОБА_3 уклала договір-замовлення на організацію та проведення поховання, згідно якого оплатила обряд поховання.

Ухвалою від 18 липня 2023 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунула.

Ухвалою від 28 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_3 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 18 січня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача заперечила протии позову, посилаючись на зазначені у відзиві на позовну заяву мотиви. Додатково пояснила, що об`єм наданих доказів не підтверджує факт проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавицею впродовж п`яти років до її смерті. Акти про встановлення факту проживання є неналежними доказами, оскільки складені після смерті спадкодавиці.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28 січня 2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У довідці про причину смерті № 021303, виданій ІНФОРМАЦІЯ_1 , причиною смерті ОСОБА_5 зазначено ракова інтоксикація, рак головки підшлункової залози ІV ст.

Договори-замовлення СК № 000297 та СК № 000298 від 28 січня 2023 року з КП «Спецкомбінат-Ритуальна служба» Рівненської міської ради на організацію та проведення поховання померлої ОСОБА_5 укладені ОСОБА_3 (позивачем).

ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 17 березня 1998 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради, реєстровий запис в книзі Рівненського міського бюро технічної інвертаризації № 114-95-31785 від 24 березня 1998 року.

На звернення ОСОБА_3 щодо оформлення в правах на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом згідно зі ст.1264 ЦК України, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Червук В.М. листом № 20/01-16 від 17 липня 2023 року повідомила позивача про необхідність в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

18 липня 2023 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Червук В.М. завела спадкову справу № 10/2023 (номер у Спадковому реєстрі 70952758) до майна спадкодавиці ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 73238616 від 18 липня 2023 року.

ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 20 лютого 2001 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради, реєстровий запис в книзі Рівненського міського бюро технічної інвентаризації № 187-45-51705 від 22 березня 2001 року.

У виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо фізичн особи-підприємця ОСОБА_3 та у свідоцтві про реєстрацію належного ОСОБА_3 транспортного засобу НОМЕР_2 від 19 вересня 2017 року місцем проживання позивача вказано АДРЕСА_4 .

З 26 серпня 2021 року і донині місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою АДРЕСА_6 , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи № 2-1140, видана 26 серпня 2021 року Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області.

Актом про встановлення факту проживання від 17 січня 2023 року, складеним керуючим справами ОСББ «Шухевича-2» в присутності сусідів-свідків, встановлено, що ОСОБА_3 фактично проживає разом з ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 починаючи з 2017 року. ОСОБА_5 хворіє на невиліковну хворобу та не може самостійно забезпечити умови свого життя, птребує догляду та допомоги. ОСОБА_3 здійснює поточну роботу по дому, забезпечує дотримання в квартирі чистоти та порядку, готує їсти, купує ліки та продукти харчування. По мірі необхідності здійснює супровід на консультації до лікарів, оплачує лікування та комунальні послуги.

Актами про встановлення факту проживаня від 20 лютого 2023 року, 21 квітня 2023 року та 14 серпня 2023 року, складеними керуючим справами ОСББ «Шухевича-2» в присутності сусідів-свідків, встановлено, що ОСОБА_3 фактично проживає по АДРЕСА_2 , здійснює усю поточну роботу по дому, сплачує комунальні платежі, приймає участь у благоустрої прибудинкової території.

Свідок ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_3 знає з дитинства, оскільки проживають в одному під`їзді. Роина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мешкали з 1987 року в сусідніх квартирах зі спільним маибуром. ОСОБА_5 була одинока, родичів не мала. Спочатку ОСОБА_9 їй надавала всю необхідну допомогу, а пізніше і зовсім переселилася до неї, коли лариса не змогла себе обслуговувати. Після 2015 року ОСОБА_5 стала хворіти і сама попросила, щоб ОСОБА_9 до неї перейшла житии. Десь з 2016 року вони мешкали в однокімнатній квартирі: ОСОБА_10 в кімнаті, а ОСОБА_9 на кухні. В ОСОБА_5 були проблеми з зором, з жовчним міхуром, а пізніше виявили онкозахворювання. ОСОБА_11 допомагала їй по господарству, оплачувала лікування, возила в лікарню, сплачувала комунальні послуги та поховала за свої кошти. ОСОБА_9 перебуває в офіційному шлюбу, вийшла заміж під час карантину. Її чоловік винаймав квартиру в сусідньому будинку, але відразу після укладення шлюбу поїхав і більше не вертався.

Свідок ОСОБА_12 показала, що позивач є її дочкою. В 1985 році познайомилася з ОСОБА_5 , яка працювала разом з її чоловіком. З першого дня щнайомства подружилися. Оскільки ОСОБА_5 жила сама, то прихилилася до них. Почали робити спільні прибудовки: тамбур, кладовку, підвал. Двері між їх квартирами завжди були відчинені. Коли в ОСОБА_10 почалися проблеми з зором, їй потрібна була допомога. Далі виникли проблеми з жовчним, неодноразово викликали швидку допомогу, завезли на операцію. Почалися проблеми з травленням, треба було готувати дієтичну їжу, то ОСОБА_9 цим опікувалася. Всі турботи по догляду за ОСОБА_13 взяла на себе її дочка, бо в ОСОБА_10 не було родичів. В 2017-2018 роках ОСОБА_9 почала проживати у ОСОБА_10 . В них виросла сім`я, у старшої дочки народилася дитина і ОСОБА_10 запропонувала ОСОБА_9 житии у неї і так вона в неї залишилася. В них був спільний бюджет, ОСОБА_9 додавала на продукти, сплачувала комінальну послуги, разом купили диван і холодильник. Донька також оплачувала лікування ОСОБА_5 . В 2020 році ОСОБА_9 вийшла заміж, але спільно з чоловіком вони пожити не встигли, бо почався карантин і він виїхав до своєї матері.

Свідок ОСОБА_14 показав, що позивач є його сусідкою. З 2016 чи 2017 року ОСОБА_11 проживала з ОСОБА_15 , оскільки остання стала погано мебе почувати. В неї родичів в м.Рівне не було, а з сусідами ОСОБА_7 вони жили дружно, то вона і попросила, щоб ОСОБА_9 проживала разом з нею. ОСОБА_5 перенесла дві операції на очах, а пізніше на шлунок чи на кишківник. Поряд з нею завжди була ОСОБА_9 , возила її на обстеження, в лікарню, в аптеку ходила по ліки. З ОСОБА_5 зустрічався в Лущиків, особисто в неї вдома не був.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені в статті 1219 ЦК України (ст.1218 ЦК України).

Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Статтею третьою Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За змістом норми ст.1268 ЦК України порядок спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкритя спадщини.

Відповідно до ч.3, 4 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц, від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц.

За положеннями ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем необхідно надати докази спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто наявності спільного бюджету, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 з 2017 року до дня смерті останньої 28 січня 2023 року позивач наддала договори-замовлення, акти про встановлення факту проивання, фіскальні чеки придбання ліків та показання свідків.

Документи щодо організації та проведення поховання ОСОБА_5 не є доказами спільного проживання, спільного побуту та наявності взаємних прав та обов`язків у позивача та спадкодавиці.

Надані позивачем фіскальні чеки підтверджують придбання ліків лише в січні 2023 року. При цьому доказів, що зазначені в чеках ліки призначені саме померлій ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

Актами про встановлення факту проживання від 20 лютого 2023 року, 21 квітня 2023 року та 14 серпня 2023 року встановлено факт проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані акти не містять інформації щодо предмета доказування (проживання разом зі спадкодавцем у період з 2017 року по 28 січня 2023 року), а тому не є належними доказами у справі.

Акт про встановлення факту проживання від 17 січня 2023 року складений за слів сусідів ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , які допитані в судовому засіданні як свідки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що в квартирі ОСОБА_5 не був, зустрічався з нею у квартирі родини Лущиків. Висновок про здійснення позивачем та ОСОБА_5 спільних закупівель, спільної сплати комунальних послуг здійснений ним на основі власних міркувань.

Свідок ОСОБА_6 показала, що позивач оплачувала лікування ОСОБА_5 , сплачувала комунальні послуги. Свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мали спільний бюджет, придбачли спільно диван та холодильник, її дочка сплачувала комунальні послуги, купувала продукти харчування. Однак, письмових доказів на підтвердження вказаних свідками обставин щодо спільного побуту та наявності взаємних прав і обов`язків суду не надано, а лише показаннями свідків за відсутності інших належних доказів не може бути встановлений факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 протягом п`яти років на момент відкриття спадщини.

З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що причиною спільного проживання позивача та ОСОБА_5 стало збільшення їх родини після того як старша дочка вийшла заміж та народила дитину. За показаннями свідка ОСОБА_6 , причиною спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був стан здоров`я останньої та необхідність стороннього догляду за нею. З цього можна дійшти висновку, що проживання позивача разом з ОСОБА_5 не мало на меті створення сім`ї.

Разом з тим, надання ОСОБА_3 допомоги ОСОБА_5 , яка зі слів свідків була одинокою особою, не є безумовним підтвердженням факту їх проживання однією сім`єю.

Крім того, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_12 показали, що позивач з 2020 року перебуває у шлюбі, хоча позивач цю обставину в позовній заяві не зазначила. Свідки також ствердили, що позивач не проживає зі своїм чоловіком, однак подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що стосунки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не носили характеру сімейних, не були пов`язані зі спільним веденням господарства та наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Оскільки достатніх доказів на підтвердження факту проживання позивача однією сім`єю разом зі спадкодавицею ОСОБА_5 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини суду надано не було, в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

З огляду на те, що вимоги про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом є похідними від встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вказані вимоги задоволенню також не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 200, 206, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до Рівненської міської ради про встановлення факту, що має юридичні наслідки, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на квартиру.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 ; місце проживання: АДРЕСА_8 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - Рівненська міська рада, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.Соборна, буд.12а; .

Повне судове рішення складене 25 березня 2024 року.

Суддя