ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/8914/21 Головуючий суддя І інстанції Музиченко В. О.
Провадження № 22-ц/818/302/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: довічного утримання, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Зубко Анастасії Олександрівни на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року, по цивільній справі № 641/8914/21, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, договору про зміну набувача у договорі довічного утримання, визнання права власності та скасування заборони відчуження нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , в якому просили:

- розірвати договір довічного утримання від 23.07.2012 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 1-1316;

- розірвати договір про заміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 23.07.2012 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 1-1316 та внесення змін і доповнень до нього, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 06.04.2015 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 6-65;

- застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на квартиру, що складається з двох кімнат, загальною площею 42,7 кв.м., у тому числі житловою - 27,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати заборону відчуження на нерухоме майно № 6-66 за договором про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 23.07.2012 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. за реєстром № 6-1316 та внесення змін і доповнень до нього від 06.04.2015 року № 6-65, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 23.07.2012 року вони уклали договір довічного утримання з ОСОБА_4 , який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори. За умовами договору вони передали ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 , взамін чого ОСОБА_4 зобов`язалась забезпечити їх довічно. Договір був укладений у зв`язку з тим, що вони є одинокими, хворими людьми похилого віку та потребують сторонньої допомоги. У зв`язку з неможливістю виконувати умови договору довічного утримання, 06.04.2015 року між ними ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про зміну набувача в договорі довічного утримання. Вказаним договором було внесено зміни до п. 6 Договору довічного утримання, відповідно до якого відповідач зобов`язалась довічно утримувати їх, тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які вони самостійно мали себе забезпечувати, грошовий еквівалент допомоги склав 600 грн. на місяць на обох. Зобов`язання по сплаті комунальних послуг залишились незмінними. Однак договір не виконується відповідачем, відповідач не сплачує комунальні послуги з жовтня 2020 року, існує велика заборгованість зі сплати комунальних послуг, що є грубим порушення умов договору. Відповідач не виконує вимогу п. 7 Договору по зміну набувача щодо сплати індексації. В зв`язку з великою непрогнозованою інфляцією національної гривні дуже погіршилося їх матеріальне становище. У декілька разів подорожчали продукти харчування, одяг, а особливо ліки, внаслідок чого вони потерпають від душевних і фактично фізичних страждань, оскільки 600 грн. на місяць на двох не може забезпечити їм достатній рівень життя. На день розрахунку сума неотриманої індексації становить 18737,12 грн. Також відповідач невиконанням умов договору надає їм шкоду, оскільки через наявність цього договору вони не можуть оформити соціальну допомогу, яку не надає їм відповідач. Їм важко самостійно ходити в магазин, аптеку, справлятись з побутовими справами. Відповідач не здійснює за ними догляд, не надає одяг, харчування, ліки допомогу, ніколи не навідувала їх, не цікавилась станом їх здоров`я. В зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду з відповідним позовом.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 28 вересня 20233 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачів адвокат Зубко А.О. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, позов задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив принципи верховенства права і законодавства і принцип змагальності сторін, передбачені ст.10, 12 ЦПК України, грубо порушено ст.76, 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України, неправильно застосовано ст.744,751, 755 ЦК України.

Суд не звернув уваги, що підставою для розірвання договору довічного утримання позивачі вказують: несплату щомісячного грошового утримання, несплата відповідачем індексації щомісячного грошового утримання, несплата відповідачем житлово-комунальних послуг, відсутність догляду та будь-якої допомоги..

Вказує, що суд не надав належної оцінки доводам позивачки про те, що відповідачка не виконує умови договору та відсутність доказів на підтвердження її заперечень проти позову.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що доводи позивачів на невиконання спірного договору з боку відповідачки є бездоказовим припущеннями повністю суперечить матеріалам справи, оскільки відповідач не надала належних та допустимих доказів виконання умов договору щодо сплати щомісячного грошового утримання та комунальних послуг. Натомість позивачі надали до суду копії боргових квитанцій, претензій від надавачів житлово-комунальних послуг, відповіді на адвокатські запити, з яких вбачається, що взагалі відповідач не сплачувала житлово-комунальні послуги з 2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Рябінін С.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Вказує, що укладений між сторонами договір укладено без покладення на відповідачу обов`язку здійснювати догляд позивачів. Вважає, що поняття утримання та догляду не є тотожними, та кожне з них має свої характерні особливості.

Вважає, що до подання позову апелянти жодного разу не звертались до позивача з проханням врегулювати питання несплати платежів, збільшення розміру виплат, індексації чи їх утримання.

Вказує, що на теперішній час відсутня заборгованість як по комунальним платежам так і по грошовому забезпеченню відчужувачів.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції навів наступні мотиви.

На час розгляду справи заборгованість зі сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня. Дійсно за весь період слухання справи, заборгованість по сплаті комунальних послуг існувала, відповідачка пояснила це непередбаченими обставинами, а саме введенням на території України воєнного стану, який триває по теперішній час, однак незважаючи на вказані обставини вона виконувала та продовжує виконувати умови договору. Судом встановлено, що відповідачкою порушувались умови договору довічного утримання щодо сплати комунальних послуг та надання грошових коштів на утримання позивачів, однак усі свої зобов`язання за договором на даний час нею виконані в повному обсязі та продовжують виконуватись, тому відсутні підстави стверджувати про грубе та злісне порушення умов договору, завдання позивачам великої шкоди.

Також суд звернув увагу, що договір про зміну набувача між позивачами та відповідачем був укладений 23.07.2012 року, з позовом до суду позивачі звернулись 19.11.2021 року, тобто протягом дев`яти років жодних претензій щодо невиконання або неналежного виконання умов Договору в будь-якій його частині позивачі до відповідача не звертались, з позовом до суду про відшкодування збитків, припинення дії Договору довічного утримання, вимоги щодо зобов`язання Набувача виконати в натурі обов`язки, взяті на себе, або ж про стягнення грошової компенсації всіх видів матеріального забезпечення, вказаних у Договорі також не звертались, претензій щодо порушення умов Договору не пред`являли. П. 7 Договору, зазначено, що грошове утримання підлягає індексації в порядку встановленому чинним законодавством. Позивачі зазначають, що в зв`язку із ростом цін та усі товари та послуги щомісячне утримання у розмірі 600,00 грн. є недостатнім, однак в свою чергу не звертатись до відповідача з вимогами щодо збільшення суми щомісячного утримання та проведення індексації.

Враховуючи наведене, а також те, що доводи позивачів про невиконання або неналежне виконання відповідачем ОСОБА_3 обов`язків за Договором довічного утримання від 23 липня 2012 року спростовуються матеріалами справи, а посилання позивачів на невиконання Договору з боку відповідачки є бездоказовими припущеннями. Позиція позивачів не підтверджується жодними доказами та зводиться лише до їх відмови від Договору та бажання укласти договір з соціальними службами, що не може бути підставами для розірвання Договору, у зв`язку з його невиконанням, тому суд доходить висновку про відмову у позові.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору довічного утримання, то позовні вимог про застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, визнання за позивачами права власності на спірну квартиру, похідні вимоги про скасування заборони відчуження на нерухоме майно також задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, які спростовуються доводами скарги, які знайшли підтвердження у матеріалах справи.

Судом установлено, що 23.07.2012 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. та зареєстрований у реєстрі за № 6-1316.

06.04.2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 23.07.2012 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. та зареєстрований у реєстрі за № 6-1316 та внесення змін та доповнення до нього.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали у власність ОСОБА_3 належну їм на праві приватної спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_2 , взамін чого ОСОБА_3 зобов`язалась забезпечувати утриманням довічно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У пункті 6 договору зазначено, що ОСОБА_3 зобов`язалась довічно утримувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самостійно будуть забезпечувати себе харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, і має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 600,00 грн. на місяць на обох, які будуть надаватися відчужувачам щомісячно, а в разі смерті одного з відчужувачів сума утримання буде складати також 600,00 грн. на місяць, які будуть надаватись шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.

Крім того, набувач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про дання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (набувачем чи відчужувачем). До оплачуваних комунальних послуг належать: експлуатаційні послуги, плата за користування природним газом, теплопостачанням, водопостачанням (гарячу та холодну воду) та електроенергія в обсязі до 150 кВт, абонентська плата за телефон (крім міжнародних та міжміських розмов), послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата послуг домофону. Набувач має право передавати гроші за вказані вище комунальні послуги безпосередньо відчужувачу для їх оплати останнім. У випадку отримання відповідних коштів відчужував несе відповідальність за сплату цих послуг у розмірі отриманих коштів. У випадку виникнення у майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, вирішує усі питання в межах грошового утримання, передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум.

Набувач зобов`язується здійснити поховання відчужувачів квартири після їх смерті.

Згідно п. 7 Договору, грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання цього Договору до 10 числа поточного місяця, шляхом переказу на картковий рахунок в ПАТ КБ «Приват банк». У випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання відчужувач зобов`язаний вчасно в письмовій формі повідомити про це набувача. Сума грошового утримання підлягає індексації в порядку встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 8 Договору, до одноразового грошового утримання визначеного сторонами за спільною згодою у розмірі 28000,00 грн. додати 1000,00 грн., які відчужувачі отримали повністю від набувача перед підписанням цього договору.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Всупереч вказаним нормам цивільного процесуального права суд першої інстанції не з`ясував, що згідно наявних у справі доказів на день звернення до суду з цим позовом відповідачка не виконувала умов договору по сплаті комунальних послуг та утримання відповідачів, що є істотними умовами договору. Той факт, що ці борги були погашені під час розгляду справи цього факту не спростовує. Як пояснили позивачі внаслідок тривалого невиконання умов договору довічного утримання з боку відповідачки вони втратити до неї довіру, а тому вони не вбачають для себе можливості мати справу з нею. При цьому вказана значна заборгованість за договором довічного утримання виникла задовго до лютого 2022 року, коли розпочалися активні бойові дії в районі міста Харкова, де виконується спірний договір. Крім того, відповідачка всупереч свого процесуального обов`язку не довела належними і допустимими доказами наявність причинного зв`язку між початком активної фази збройного конфлікту та невиконанням з її боку умов договору довічного утримання.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суд першої інстанції всупереч вимог ст.ст. 263, 264 ЦПК України не перевірив доводи позову та не з`ясував, що відповідно до наданих позивачами квитанцій про сплату за комунальні послуги, які відповідачкою ОСОБА_3 не спростовані у період з вересня 2020 року за адресою вищевказаної квартири накопичувались борги по сплаті за теплопостачання, газопостачання, за послуги централізованого водопостачання, електроенергію, які станом на березень 2021 року складали 10196,39 грн., на липень 2021 року 18220 грн., і заборгованість за комунальні послуги існувала на день звернення до суду з цим позовом у листопаді 2021 року, тобто більше одного року (а.с. 61-73 т.1).

Тривале невиконання відповідачкою умов договору про сплату комунальних послуг є істотним порушенням умов договору довічного утримання, а тому порушені права позивачів підлягають захисту відповідно до вказаної норми ст. 651 ЦК України шляхом розірвання цього договору.

Колегія суддів відхиляє заперечення відповідачки, яке не відповідає умовам договору довічного утримання та вказаній нормі ст. 651 ЦК України.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач.

Такі висновки щодо застосування положень ст. 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19.

Суд при доведеності факту невиконання істотних умов договору про сплату комунальних послуг вважав, що таке порушення не є істотним з огляду на те, що заборгованість була сплачена на день ухвалення рішення по справі, та з огляду на воєнний стан. Однак при цьому суд не навів доказів, які у справі відсутні, про те, яким чином воєнний стан негативно вплинув на тривале невиконання істотних умов договору про сплату комунальних послуг, заборгованість за які виникла ще до початку активних бойових дій в районі міста Харкова. Крім того, суд не звернув увагу, що отримані позивачами від відповідачів за умовами договору довічного утримання грошові кошти для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності позивачів в якості авансу 2800 (23.07.2012) +1000 (06.04.2015) = 29000 грн. виходячи з умов вищевказаного договору (з доповненням) про щомісячне забезпечення грошовими ресурсами 500 грн. з 23.07.2012 та 600 грн. з 06.04.2015 (а.с. 54, 57 на зв. т.1) закінчились у березні 2017 року.

Суд всупереч вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення не звернув уваги, що у справі відсутні докази про те, що відповідачка ОСОБА_3 у подальшому сплачувала позивачам передбачені п.п. 6, 7 договору довічного утримання з доповненнями від 06.04.2015 року щомісячно 600 грн для задоволення потреб та створення умов для їх нормальної життєдіяльності (харчування, одяг, необхідна допомога, включаючи медичну) (а.с. 57058 т.1).

Відповідачка не надала до суду належних і допустимих у розумінні ст. 76 ЦПК України на спростування вищевказаних доводів позивачів про тривале невиконання нею умов договору довічного утримання, які підтверджується наявними у справі доказами. Той факт, що на день ухвалення рішення по суті спору відповідачка погасила заборгованість за комунальними послугами не спростовує її відповідальність за вищевказане тривале порушення умов договору. Відповідачка втратила довіру позивачів у спроможності виконувати умови довічного утримання, що з огляду на особливості цього договору, які стосуються утримання осіб похилого віку має істотне значення для його збереження.

Таким чином доводи позову про порушення прав позивачів, які визначені вказаним договором довічного утримання знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України).

Наведене свідчить, що позов є доведений, а тому підлягає задоволенню повністю.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене рішення суду та ухвалює нове про задоволення позову повністю.

Крім того, внаслідок задоволення позову відповідно до ст. 158 ЦПК України необхідно скасувати заборону відчуження на нерухоме майно № 6-66 за договором про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 23.07.2012 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. за реєстром № 6-1316 та внесення змін і доповнень до нього від 06.04.2015 року № 6-65, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачами судові витрати покладаються на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Зубко Анастасії Олександрівни задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2023 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, договору про зміну набувача у договорі довічного утримання, визнання права власності та скасування заборони відчуження нерухомого майна задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 23.07.2012 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 1-1316;

Розірвати договір про заміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 23.07.2012 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 1-1316 та внесення змін і доповнень до нього, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 06.04.2015 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 6-65;

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на квартиру, що складається з двох кімнат, загальною площею 42,7 кв.м., у тому числі житловою - 27,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Скасувати заборону відчуження на нерухоме майно № 6-66 за договором про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 23.07.2012 року державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. за реєстром № 6-1316 та внесення змін і доповнень до нього від 06.04.2015 року № 6-65, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 19657 грн 20 коп. по 9783,60 грн з кожного відповідача.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 26 березня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - І.В. Бурлака.

Ю.М. Мальований.