1Справа № 335/8964/23 2/335/284/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Шалагінової А.В., за участі секретаря судового засідання Савченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання членом сім`ї наймача житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Соколової Н.І. звернувся до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання членом сім`ї наймача житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням уточнень) позивач зазначав, що з 13.03.2008 по теперішній час зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яка перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя. Квартиронаймачем квартири був його дід ОСОБА_2 на підставі ордеру від 07.12.1970. Після смерті діда позивач є єдиним членом сім`ї, який зареєстрований у квартирі. Батько позивача, син ОСОБА_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, у зв`язку з відсутністю оформленого договору найму квартири попереднім наймачем (батьком) позивач позбавлений можливості оформити відповідний договір на своє ім`я.

08.09.2023 позивач звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району із заявою про зміну договору найму вищезазначеної квартири, однак листом від 13.09.2023 № К-0565-В йому було відмовлено.

Посилаючись на положення ст.ст. 64, 65, 103, 106 Житлового кодексу України (далі ЖК України), ст.ст. 405, 824 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просив визнати його членом сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою від 28.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з розглядом в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи учасниками процесу, перше судове засідання призначене на 23.11.2023 на 14:00 год. (а.с. 19).

Копію ухвали від 28.09.2023 разом із позовною заявою та доданими до неї документами відповідач-1 отримав 19.10.2023, а відповідач-2 20.10.2023 (а.с. 27, 28).

21.11.2023 надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача-1, тобто із пропуском визначеного судом 15-денного строку з моменту одержання копії ухвали від 28.09.2023. При цьому, клопотань про продовження даного строку від відповідача-1 не надходило. Тому відповідно до положень ч. 2 ст. 126 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відзив представника відповідача-1 залишається судом без розгляду.

Відповідач-2 відзиву на позов не подавав.

Ухвалою суду від 08.01.2024 заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Соколової Н.І. про збільшення позовних вимог повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 06.02.2024 клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Соколової Н.І. про поновлення процесуального строку на подання заяви про збільшення позовних вимог, в якій фактично змінив предмет позову, задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про збільшення позовних вимог, в якій він змінив предмет позову до Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради, Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання наймачем житлового приміщення, прийняти до розгляду у цій справі заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Соколової Н.І. про збільшення позовних вимог, в якій він змінив предмет позову до Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради, Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання наймачем житлового приміщення, встановлено відповідачам строки на подання відзивів 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідачі отримали копію вказаної ухвали 16.02.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

Відзивів на позов з урахуванням зміни його предмету відповідачами не подано.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. У заяві зазначила, що позов підтримує та наполягає на його задоволенні.

Від представника відповідача-1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від представника відповідача-2 не надходило. Суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 13.03.2008 по теперішній час, зареєстрований та постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади № 2023/006890984 від 30.08.2023 (а.с. 6).

Наймачем вищезазначеної квартири, згідно з ордером № 621 серії А-VII від 07.12.1970 є ОСОБА_2 (а.с. 5), який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (копія свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 11.05.2023 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1047).

У вказаному ордері склад сім`ї не зазначено.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , наймача квартири, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданого Заводським районним відділом ЗАГС м. Запоріжжя 10.09.1985, актовий запис № 876, в якому батьками зазначені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 7 від 07.09.2023, виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно з яким батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 і ОСОБА_5 .

Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 10.02.2022 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 81 (а.с. 7).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що ОСОБА_2 є його дідусем, та будучи членом сім`ї наймача та сином сина наймача, проживає у вказаній квартирі, в якій зареєстрований з 13.03.2008 по теперішній час, вселився на законних підставах, як член сім`ї наймача дідуся, а у подальшому батька, з якими мешкав до їх смерті, та після їх смерті продовжив проживати у цьому житловому приміщенні.

Отже, після смерті наймача ОСОБА_2 , позивач проживає у вказаній квартирі, та звернувся до відповідача з заявою про переоформлення договору найму цієї квартири.

Відповідно до листа районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 13.09.2023 № К-0565-В, позивачу було зазначено, що він не є членом сім`ї наймача у розумінні ст. 64 ЖК України, а тому відсутні підстави для укладення договору найму із ним.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

У статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз вказаної статті свідчить про загальні ознаки, яким повинен бути зв`язок між фізичними особами для того щоб вони вважалися сім`єю. До таких ознак належать: спільне проживання; пов`язаність спільним побутом; взаємні права та обов`язки.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на повагу до свого житла.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під час судового розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що позивач ОСОБА_1 на законних підставах вселився та проживав у квартирі АДРЕСА_1 , це приміщення було і є постійним місцем його проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Таким чином, ОСОБА_1 , як член сім`ї ОСОБА_2 набув право на проживання у вказаній вище квартирі. Зазначене також свідчить про те, що позивач вселився у вказану квартиру зі згоди наймача.

Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Отже, позивач, який тривалий час зареєстрований та проживає у вказаній квартирі, наймачем якої був його дідусь, а у подальшому батько, має стійкі зв`язки із цим житлом, інше місце проживання у нього відсутнє, є членом сім`ї наймача.

Тому суд вважає, що позивач набула у встановленому порядку право користування даною квартирою, та має право на визнання його членом сім`ї наймача квартири з метою подальшого оформлення договору найму квартири на своє ім`я.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач не просив у позовній заяві здійснити розподіл судових витрат, а тому це питання судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 76-82, 141, 247, 258, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання членом сім`ї наймача житлового приміщення задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) членом сім`ї ОСОБА_2 , наймача житлового приміщення (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Повне судове рішення складено 06 березня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач-1 Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, , адреса: вул. Сєдова, буд. 5, м. Запоріжжя, 69035;

Відповідач-2 Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, , адреса: вул. Добролюбова, буд. 23а, м. Запоріжжя, 69006.

Суддя А.В. Шалагінова