ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 676/6279/20

провадження № 61-12089св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року у складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс»), звернулось з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що 14 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») і ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 014/02-07/57-2194, згідно з умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові кредит у сумі 23 500,00 дол. США, а позичальник зобов`язалась належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити 12,00 % річних за користування кредитними коштами.

12 січня 2009 року між банком та позичальником була укладена додаткова угода № 014/01-07/57-2194/1, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди щодо викладення договору в новій редакції.

27 січня 2009 року між банком та позичальником укладена додаткова угода № 014/02-07/57-2194/2, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди стосовно викладення пункту 3.4 Розділу 3 «Умови та надання забезпечення кредиту» в новій редакції.

Таким чином, з укладенням договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах, які визначені графіком погашення кредитної заборгованості.

14 серпня 2006 року між банком і ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, який діє в редакції додаткової угоди від 06 квітня 2007 року № 1. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідно до умов договору іпотеки сторони визначили, що заставна вартість предмета іпотеки становить 197 725,00 грн.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2009 року у справі № 2-3601/2009 стягнено солідарно з позичальника ОСОБА_2 та фінансового поручителя ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2006 року № 014/02-07/57-2194 в сумі 17 998,96 дол. США та заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 1 536,72 дол. США. Це рішення суду знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця.

Позивач наголошував, що станом на 05 жовтня 2020 року заборгованість позичальника перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором становить 43 841,20 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитним договором - 17 974,68 дол. США, заборгованості за відсотками - 25 866,52 дол. США. Крім того, банком розраховано пеню, проте сума пені не зазначається в рамках цього спору та продовжує нараховуватися.

З огляду на викладене банк просив у рахунок погашення заборгованості в розмірі 19 535,68 дол. США, яка стягнена рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2009 року у справі

№ 2-3601/2009, звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 , що належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2022 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль»задоволено.

У рахунок погашення заборгованості, що стягнута рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2009 року у справі № 2-3601/2009 року за кредитним договором від 14 серпня 2006 року № 014/02-07/57-2194 в сумі 19 535,68 дол. США (заборгованість за кредитом - 17 998,96 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1 536,72 дол. США), звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , що належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 946, виданого виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради 11 травня 2006 року, шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Повернено АТ «Райффайзен Банк Аваль» з Державного бюджету витрати на сплату судового збору в сумі 7 680,00 грн.

Зупинено виконання рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на електронних торгах на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Суд першої інстанції виходив з того, що 14 серпня 2006 року між банком і ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 014/02-07/57-2194, а надалі також додаткові угоди до цього договору. Банк виконав свої зобов`язання за цим договором, надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, які передбачені умовами кредитного договору. Після укладання кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах, встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. Крім того, назабезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 14 серпня 2006 року між банком і ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, а надалі додаткову угоду до нього. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності. Таким чином, AT «Райффайзен Банк Аваль» має законне право, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, захистити свої інтереси за рахунок звернення стягнення на іпотечне майно.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2009 року у справі № 2-3601/2009 стягнено солідарно з позичальника ОСОБА_2 та фінансового поручителя ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2006 року № 014/02-07/57-2194 в сумі 17 998,96 дол. США та заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 1 536,72 дол. США. Це рішення суду знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця.

Суд встановив, що ОСОБА_2 не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, визначені кредитним договором, ухиляється від виконання рішення Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2009 року у справі № 2-3601/2009.

Станом на 05 жовтня 2020 року заборгованість позичальника перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором становить 43 841,20 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитним договором - 17 974,68 дол. США, заборгованості за відсотками - 25 866,52 дол. США. Крім того, банком розраховано пеню, проте сума пені не зазначається в рамках цього спору та продовжує нараховуватися.

Оскільки вимоги банку та зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку позичальником не виконані, відповідно до частини другої статті 530 ЦК України кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Не направлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Банк вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення вимог про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором відповідачу, надавши можливість позичальнику та іпотекодавцю протягом 30 календарних днів добровільно погасити заборгованість за кредитним договором. Ці вимоги були отримані, проте у визначені кредитором строки не виконані.

Відповідно до умов договору іпотеки предмет іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з умов кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

За таких обставин суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у вказаний ним спосіб є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції врахував, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який тримає до цього дня, а також норми Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», якими розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Тому суд зробив висновок, що виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Суд також вказав, що відповідач як особа з інвалідністю І групи звільнена від сплати судового збору, тому з Державного бюджету позивачу слід повернути судовий збір, сплачений позивачем, за розгляд справи судом в сумі 7 680,00 грн.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 квітня 2023 року до участі у справі як правонаступника позивача залучено ТОВ «Цикл Фінанс».

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Стягнено з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь держави судовий збір в сумі 11 520,00 грн.

Апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише у разі невиконання чи неналежного виконання такої вимоги іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону.

Звернення банку з позовом з вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважав обґрунтованими вимоги банку, оскільки доказів виконання рішення суду у справі № 2-3601/2009 про стягнення заборгованості відповідач не надала.

Разом з тим, апеляційний суд вказав, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 та без її участі, у зв`язку з чим вона не змогла скористатись своїм правом на подання заяви про застосування наслідків пропуску позовної давності. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та її представник ОСОБА_3 у засіданні апеляційного суду наполягали на застосуванні судом наслідків пропуску позовної давності до спірних правовідносин.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній рішення, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

У 2009 році АТ «Райффайзен Банк Аваль» скористалося своїм правом на дострокове погашення кредитної заборгованості та змінило строк виконання основного зобов`язання, звернувшись до суду з позовом до позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2009 року у справі № 2-3601/2009 стягнено солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2006 року № 014/02-07/57-2194 в сумі 19 535,68 дол. США (заборгованість за кредитом - 17 998,96 дол. США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1 536,72 дол. США). Оскільки вказане рішення суду виконано не було, то банк лише 18 листопада 2020 року звернувся з позовом у цій справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на належну відповідачу квартиру, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2006 року. За таких обставин, ураховуючи звернення кредитора з позовом про стягнення заборгованості у 2009 році, строк на звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» до суду з цим позовом сплив у 2012 році. Банк пред`явив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки у листопаді 2020 року. Тому апеляційний суд зробив висновок, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропущення банком позовної давності.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи та звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційний суд стягнув з позивача ТОВ «Цикл Фінанс» на користь держави судовий збір в сумі 11 520,00 грн.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У серпні 2023 року ТОВ «Цикл Фінанс» подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суд апеляційної інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи, зокрема те, що відповідач в апеляційній скарзі вказувала, що вона не змогла взяти участь у засіданні суду першої інстанції через відсутність світла у приміщенні суду. На переконання позивача, відповідач та її представник були повідомлені про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки вони з`явились до суду;

висновок апеляційного суду про те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без належного повідомлення ОСОБА_1 та без її участі, у зв`язку з чим вона не змогла скористатись своїм правом на подання заяви про застосування позовної давності, є помилковим. У матеріалах справи наявні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 та її представник брали участь в розгляді справи у суді першої інстанції, зокрема відповідачем (її представником) подавались відзив на позовну заяву, в якому вона могла заявити клопотання про застосування позовної давності, клопотання про долучення доказів, клопотання про відкладення розгляду справи. Таким чином, відповідач та її представник брали участь в розгляді справи в суді першої інстанції, проте не скористались правом, передбаченим статтею 267 ЦК України;

підстав стверджувати, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 мала нерівні із позивачем можливості щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, що перешкодило їй подати до суду першої інстанції заяву про застування позовної давності, немає;

висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 317/3698/15-ц, не може бути застосований у цій справі, оскільки відповідач знала про розгляд справи, брала участь у розгляді справи, а суд першої інстанції не ухвалював заочного рішення;

позовна давність застосовується судом, якщо стороною заявлено клопотання про застосування таких строків, проте відповідач при розгляді справи судом першої інстанції не заявляв вимоги про застосування позовної давності;

первісний стягувач (АТ «Райффайзен Банк Аваль»)до 2018 року не міг звернутись до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на той момент вже набрало законної сили рішення суду про стягнення заборгованості. Проте постановою Верховної Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 змінено судову практику і надано можливість при наявності рішення про стягнення заборгованості звертатись до суду із вимогою звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки це не є подвійним стягненням. Таким чином, зміна судової практики Верховного Суду є підставою поновлення строків звернення до суду. У справі, що переглядається, з прийняттям постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 відбулась зміна судової практики щодо спірного питання;

під час дії норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» АТ «Райффайзен Банк» було позбавлено можливості звернути стягнення на предмет іпотеки;

суди зробили правильний висновок про обґрунтованість вимог банку, оскільки доказів виконання рішення суду про стягнення заборгованості у справі № 2-3601/2009 відповідач не надала і матеріали справи таких доказів не містять.

У жовтні 2023 рокуТОВ «Цикл Фінанс» подало письмові пояснення, в яких зазначило, що:

у відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що вона не брала участь у судовому засіданні 24 листопада 2022 року, оскільки не була повідомлена про судове засідання. Проте в апеляційній скарзі вона вказувала про те, що не змогла взяти участь у судовому засіданні через відсутність світла у приміщенні. Тобто, ОСОБА_1 та її представник знали про судове засідання, оскільки брали участь в розгляді справи в суді першої інстанції, але через відсутність світла не змогли бути присутніми у судовому засіданні. Таким чином, відповідач вводить суд в оману та зловживає своїми процесуальними правами;

твердження відповідача про те, що суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності, дослідив докази та провів судові дебатів за відсутності учасників справи, тому вона мала поважні причини для подання заяви про застосування позовної давності в апеляційному суді, є помилковими. ОСОБА_1 та її представник брали участь в розгляді справи в суді першої інстанції, зокрема відповідач подавала відзив на позовну заяву, клопотання про долучення доказів. Крім того, представник відповідача неодноразово подавала клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому закон не вимагає певної форми подання заяви про застосування позовної давності письмової чи усної, зробленої в ході судового засідання. Отже, відповідач мала достатньо часу аби подати заяву про застосування позовної давності, або заявити таке клопотання під час судового розгляду, проте своїм правом не скористалась;

суд апеляційної інстанції не врахував жодного належного висновку Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Позиція інших учасників справи

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Відзив обґрунтований тим, що:

позивач, звертаючись із позовом у цій справі, пропустив позовну давність;

твердження позивача щодо неможливості врахування поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності з тих підстав, що така заява не була подана у суді першої інстанції, не заслуговують на увагу. Дійсно, заява про застосування позовної давності була подана до суду апеляційної інстанції. Ця заява не була подана відповідачем у засіданні суду першої інстанції (24 листопада 2022 року), оскільки вона у цьому судовому засіданні участі не брала, а про судове засідання її не повідомлено;

позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Участі в певній кількості судових засідань відповідач не брала з поважних причин, але й участь у судових засіданнях її представника не позбавляє відповідача права бути повідомленою судом про дату та час проведення судових засідань та брати участь у судових засіданнях;

відповідач наголошувала, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, після надання пояснень позивачем та її представником, вона також бажала дати пояснення та фактично про це повідомила суд через свого представника. Проте стосовно судового засідання, яке було призначене на 24 листопада 2022 року, її не було повідомлено, а заяв про розгляд справи за її відсутності вона не подавала. Таким чином, 24 листопада 2022 року суд дослідив докази та провів судові дебати за відсутності відповідача, інших учасників справи. Отже, вона як відповідач мала поважні причини для подання заяви про застосування позовної давності у суді апеляційної інстанції;

аргументи позивача про те, що вона затягувала розгляд справи є безпідставними, оскільки оголошення судом перерви у справі здійснювалось з поважних причин, в тому числі в метою вирішення спору шляхом досягнення домовленості між сторонами;

апеляційний суд при вирішенні справи врахував належні висновки, викладені у постановах Верховного Суду, у подібних правовідносинах;

суд апеляційної інстанції встановив обставини справи, дослідив докази щодо її належного повідомлення про судові засідання, врахував відсутність будь-яких заяв щодо розгляду справи за відсутності відповідача, а також відсутність обов`язку сторони на подання заяви про застосування позовної давності лише разом із поданням до суду відзиву на позовну заяву;

відзив на позовну заяву - це заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права (стаття 178 ЦПК України). Разом з цим, заява про застосування позовної давності - це обґрунтування порушення норм процесуального права, тобто строків звернення до суду, які передбачені статтею 267 ЦК України. Тому твердження позивача, що рішення суду апеляційної інстанції повинно бути скасоване з тих підстав, що представник відповідача могла заявити клопотання про застосування позовної давності у відзиві на позов або в іншому клопотанні, не узгоджується з указаними нормами процесуального закону.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з суду першої інстанції.

У вересні 2023 року матеріали цивільної справи № 676/6279/20 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 18 серпня 2023 року зазначено, що доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, які передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 367/2259/15-ц, від 13 січня 2021 року у справі № 450/169/13-ц, від 17 квітня 2018 року у справі № 14-59цс18, від 24 жовтня 2018 у справі № 317/3698/15-ц, від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/1б, від 23 вересня 2021 року у справі № 640/11650/21, від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц та у постановах Верховний Суд України від 30 вересня 2015 року у справі

№ 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17, від 02 березня 2016 року у справі № 6-2307цс15).

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 14 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») і ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 014/02-07/57-2194, за умовами якого кредитор надає позичальникові кредит в сумі 23 500,00 дол. США на строк 84 місяці, а позичальник зобов`язується у визначений термін повернути кредит та сплатити 12 % річних, виконати всі інші зобов`язання в порядку та у строк, які визначені кредитним договором.

12 січня 2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_2 укладена додаткова угода № 014/02-07/57-2194/1 до кредитного договору від 14 серпня 2006 року № 014/02-07/57-2194, згідно з якою внесено зміни до вказаного кредитного договору та додатку 1 до основного договору (графік погашення кредиту викладено в новій редакції).

27 січня 2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладена додаткова угода № 014/02-07/57-2194/2 до кредитного договору від 14 серпня 2006 року № 014/02-07/57-2194, згідно з якою позичальник погашає платежі у такій послідовності: погашення простроченої до сплати суми заборгованості за кредитом, сплата прострочених процентів, погашення суми заборгованості, сплата процентів, сплата пені та штрафів за неналежне виконання позичальником зобов`язань.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 14 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» і ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № 3178, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Сторони також узгодили заставну вартість предмету іпотеки у сумі 197 725,00 грн.

У зв`язку зі зміною суми зобов`язання 06 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до договору іпотеки від 14 серпня 2006 року № 3178.

Згідно з витягами про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14 серпня 2016 року № 8715982, № 8716041 приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибак С. Й. на підставі договору іпотеки від 14 серпня 2006 року вніс обтяження щодо зазначеної квартири.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2009 року у справі №2-3601/2009 стягнено в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2006 року

№ 014/02-07/57-2194 в сумі 19 535,68 дол. США (заборгованість за кредитом - 17 998,96 дол. США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1 536,72 дол. США).

07 жовтня 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» направило ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, відомості про отримання якої відсутні.

07 грудня 2022 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» (далі - АТ «Оксі Банк») і АТ «Райффайзен Банк» укладений договір відступлення права вимоги № 114/2-54, відповідно до умов якого АТ «Оксі Банк» набуло право вимоги за кредитним договором від 14 серпня 2006 року № 014/02-07/57-2194.

07 грудня 2022 року між ТОВ «Цикл Фінанс» і АТ «Оксі Банк» укладений договір відступлення права вимоги № 114/2-54-1, на підставі якого було відступлено право вимоги за кредитним договором від 14 серпня 2006 року

№ 014/02-07/57-2194.

15 грудня 2022 року між АТ «Оксі Банк» та АТ «Райффайзен Банк» укладений договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. та зареєстрований в реєстрі за № 580.

15 грудня 2022 року між ТОВ «Цикл Фінанс» і АТ «Оксі Банк» укладений договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В., та зареєстрований в реєстрі за № 581. На підставі цього договору відступлено право іпотекодержателя за договором іпотеки від 14 серпня 2006 року, який укладений між АТ «Райффайзен Банк» і ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 14 серпня 2006 року

№ 014/02-07/57-2194, а іпотекодавцем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушено, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 07 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51), від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (пункт 57), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 129), від 14 червня 2023 року у справі № 755/13805/16-ц (пункт 53)».

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду, то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 367/2259/15 (провадження № 14-333цс18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зазначено, що якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 450/169/13-ц (провадження № 61-12597св20), на яку є посилання у касаційній скарзі, зазначено, що: «розгляд справи № 450/169/13-ц в національних судах тривав із січня 2013 року, однак подаючи заперечення на апеляційну скаргу Банку на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 не заявляла про пропуск позивачем строку позовної давності. Таким чином, відповідач до ухвалення рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 грудня 2015 року мала достатньо часу аби заявити про застосування наслідків спливу позовної давності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Оскільки відповідачем, до ухвалення судом першої інстанції рішення, без поважних причин не було заявлено про застосування позовної давності, апеляційний суд не мав підстав для вирішення відповідної заяви ОСОБА_1, поданої на стадії апеляційного перегляду справи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21) зазначено, що «суд апеляційної інстанції вправі прийняти до розгляду заяву про застосування позовної давності лише за умови, що відповідач у справі не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи, чи у разі інших поважних причин, які об`єктивно позбавляли особу зробити в суді першої інстанції таку заяву, внаслідок чого було порушено принцип процесуальної рівності сторін. Проте апеляційний суд, розглядаючи справу, не перевірив, чи був відповідач ОСОБА_3 належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, та, відповідно, і не з`ясував наявність підстав для вирішення поданої ним заяви про застосування позовної давності на стадії апеляційного розгляду. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 акцентував увагу суду на тому, що не був повідомлений судом першої інстанції про день, час та місце розгляду справи і справу розглянуто за його відсутності. Вказані обставини є обов`язковою підставою для скасування судового рішення в силу положень пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України».

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У справі, що переглядається:

суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог питання про застосування наслідків пропуску позовної давності не вирішував, оскільки відповідач та її представник відповідної заяви не подавали;

під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 подала заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності до позовних вимог банку (його правонаступника) про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості;

відмовляючи в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позовної давності апеляційний суд виходив з того, що 24 листопада 2022 року суд першої інстанції розглянув справу за відсутності позивача. У матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи 24 листопада 2022 року, що не відповідає вимогам ЦПК України.Недотримання судом норм процесуального права призвело до порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд і, в силу пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній рішення, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції;

проте апеляційний суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 не обґрунтовувала свою апеляційну скаргу тим, що вона не була повідомлена про розгляд справи. Вона посилалась на те, що розгляд справи судом першої інстанції відбувся без її участі та без участі її представника через відсутність світла у приміщенні суду. Клопотань про розгляд справи без участі відповідача (її представника) вони до суду не подавали. Водночас розгляд справи судом першої інстанції 24 листопада 2022 року без її участі (та/або її представника) позбавили їх можливості подати у цьому судовому засіданні заяву про застосування позовної давності. Зміст апеляційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 не зазначала про те, що вона не була повідомлена належним чином про дату, час і місце засідання суду;

за таких обставин апеляційний суд, застосувавши пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, безпідставно вийшов за межі доводів апеляційної скарги, дослідив питання належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце засідання суду та передчасно скасував рішення суду першої інстанції з цієї підстави;

з огляду на викладене суд апеляційної інстанції також дійшов помилкового висновку, що факт неналежного повідомлення судом першої інстанції про час і місце розгляду справи відповідача, який не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд зробив передчасний висновок про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем позовної давності.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу належить задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження

№ 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті касаційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Щодо повороту виконання судового рішення

У листопаді 2023 року ТОВ «Цикл Фінанс» подало до Верховного Суду заяву про поворот виконання судового рішення.

Заява мотивована тим, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року у цій справі, крім іншого, стягнено з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь держави судовий збір у розмірі 11 520,00 грн.

07 серпня 2023 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист про стягнення з ТОВ «Цикл Фінанс» судового збору у розмірі 11 520,00 грн.

28 серпня 2023 року головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак О. О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 72606658 щодо виконання виконавчого листа № 676/6279/20, виданого 07 серпня 2023 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ТОВ «Цикл Фінанс» судового збору у розмірі 11 520,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень від 17 жовтня 2023 року № 114, від 02 листопада 2023 року № 136 ТОВ «Цикл Фінанс» погасило заборгованість за виконавчим провадженням № 72606658 у розмірі 12 972,00 грн, з яких: 11 520,00 грн - сума судового збору; 1 152,00 грн - сума виконавчого збору; 300,00 грн - витрати виконавчого провадження.

Тому ТОВ «Цикл Фінанс» просило упорядку повороту виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року стягнути з Державного бюджету України на його користь сплачений судовий збір у розмірі 11 520,00 грн, а також сплачені виконавчий збір у розмірі 1 152,00 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн.

Згідно з підпунктом «г» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням повороту виконання у разі скасування рішень судів за наявності відповідної заяви та підстав.

У частинах першій, п`ятій статті 444 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

У справі, що переглядається, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги ТОВ «Цикл Фінанс», скасування постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Вказане не є підставою для вирішення судом касаційної інстанції питання про поворот виконання судового рішення.

Отже в задоволенні заяви ТОВ «Цикл Фінанс» про поворот виконання судового рішення слід відмовити, що не позбавляє ТОВ «Цикл Фінанс» можливості повторно звернутися з цією заявою за наявності відповідних підстав.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 444 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задовольнити частково.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про поворот виконання судового рішення відмовити.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук