Провадження № 22-ц/802/273/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Бовчалюк З.А.,

суддів Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

державного виконавця Данилевич Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Людмили Іванівни, заінтересована особа ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку (далі ВДВС у місті Луцьку) Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І., заінтересована особа ОСОБА_2 .

Свої вимоги, враховуючи заяву про зміну підстав скарги, обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. від 04.08.2022 року відкрито виконавче провадження №69566358 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 3000 грн.

Зазначає, що на його адресу 03.08.2023 року поступила постанова державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І. у зазначеному виконавчому провадженні про розшук майна боржника, яку він вважає не законною та такою, що порушує право на володіння майном. Також, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, у них були відсутні будь-які документи, що засвідчують законність передачі виконавчого провадження від державного виконавця Мирончук О.П. до державного виконавця Данилевич Л.І., а також відсутні постанови про розшук майна боржника, про арешт коштів, що на його думку є протиправними діями державного виконавця щодо надання йому на ознайомлення неповних матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, вказує, що виконавче провадження перебувало на виконанні у Першому ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який на даний час, на його думку є ліквідованим, а відтак, ані державний виконавець Данилевич Л.І., ані ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не є органом державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №69566358 та підлягає закриттю із скасування постанови про розшук майна боржника від 20.07.2023 року та забороною звернення стягнення та накладення арешту на належне йому майно.

Просить суд, визнати протиправними дії державного виконавця щодо надання для ознайомлення неповних матеріалів виконавчого провадження; скасувати повністю постанову державного виконавця ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І. від 20.07.2023 року ВП №69566358 про розшук майна боржника; заборонити державному ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звертати стягнення та накладати арешт на автомобілі ЗАЗ-110206, 2000 року випуску, VIN НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 та Hyundai 30, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ; закрити виконавче провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2024 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Апеляційний судом неодноразово повідомлявся ОСОБА_1 про розгляд справи, шляхом направлення судових повісток , які надсилались за адресою вказаною скаржником в апеляційній скарзі , однак судові повістки повертались до суду апеляційної інстанції з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

«Адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, що узгоджується з висновками викладеними в постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

Заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Людмили Іванівни та процесуальні документи, що ним виносились, є правомірними та не порушують законні права та інтереси скаржника, а як наслідок відсутні підстави для скасування постанови про розшук майна боржника від 20 липня 2023 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 69566358, предметом якого є стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 3000 грн.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І. 20.07.2023 року було винесено постанову про розшук майна боржника, оскільки, з метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби: ЗАЗ-110206, 2000 року випуску, VIN НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 та Hyundai 30, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою, пункту 1 частини другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (пункти 3, 14, 21 частини третьої, частини п`ятої статті 18 Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами п`ятою, сьомою статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (частина друга статті 36 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст.48 Закону).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч.5 ст.48 Закону).

Судом встановлено, що з метою виконання рішення суду державним виконавцем були вчинені всі необхідні дні, зокрема: з`ясовано про відсутність коштів на рахунках боржника та відсутність майна на яке можна було б звернути стягнення. В добровільному порядку ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що державним виконавцем винесено постанову в межах своїх повноважень та з метою належного виконання рішення суду.

Також судом правильно було зазначено, що на час розгляду скарги, інформації про затримання транспортних засобів працівниками поліції та місце їх зберігання немає, державний виконавець, відповідно до п. 8 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ №1102 від 17.12.2008 року, не повідомлявся про їх затримання, транспортні засоби відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» не вилучалися та не описувалися, а тому визначені законом підстави для зняття їх з розшуку відсутні.

Також не знайшли свого підтвердження доводи скарги щодо відсутність у ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повноважень у виконавчому провадженні № 69566358 та державного виконавця Данилевич Л.І. вчиняти виконавчі дії у даному виконавчому провадженні. Перший у ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ліквідований та відсутні будь-які документи законності передачі матеріалів від одного державного виконавця до іншого, а тому дане виконавче провадження підлягає закриттю.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2023 року №736/5 реорганізовано Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку шляхом його приєднання до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку з перейменуванням у Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Встановлено, що ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є правонаступником відповідних реорганізованих відділів державної виконавчої служби. Працівників Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку переведено до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 31-32).

Тобто, юридична особа Перший ВДСВ у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не була ліквідована, а лише фактично було змінено його назву на ВДСВ у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Код ЄДРПОУ вказаної юридичної особи не змінювався.

Відтак, ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (попередня назва Перший ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) є суб`єктом, який вправі здійснювати виконавче провадження № 69566358, а переведений державний виконавець вправі вчиняти виконавчі дії визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Інші обставини, передбачені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», достатні для завершення виконавчого провадження № 69566358 в матеріалах скарги відсутні та не здобуті під час розгляду справи.

Також суду не надано доказів про відсутність у скаржника заборгованості за вказаним виконавчим провадженням.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними у зв`язку з наданням неповних матеріалів виконавчого провадження на ознайомлення.

Судом були оглянуті оригінали матеріалів виконавчого провадження № 69566358, в яких міститься заява ОСОБА_1 на ознайомлення. Під час ознайомлення останній підписався та не вказав на зауваження щодо відсутності будь-яких документів у його складі, а тому такі доводи є безпідставними і не відповідають дійсності.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І. є безпідставною, а доводи заявника зводяться до власного тлумачення норм чинного законодавства на власний розсуд.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території держави.

Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженій ухвалі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 372, 374, 375, 382, 383, 384, ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: