гСправа № 187/343/24 Провадження № 2-з/0187/17/24
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

"07" березня 2024 р. суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Соловйов І.М., розглянувши в селищі Петриківка матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визначення майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку в спільному майні подружжя,-

Встановив:

28.02.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та позивача домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. Визнати за позивачем право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та позивача багатофункціональну будівлю за адресою: АДРЕСА_2 ;

4. Визнати за позивачем право власності на 1/2 частину багатофункціональної будівлі за адресою: АДРЕСА_2 ;

5. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та позивача домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ;

6. Визнати за позивачем право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ;

7. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та позивача земельну ділянку площею 0.0843 га, кадастровий номер: :17:041:0012, за адресою: АДРЕСА_3 ;

8. Визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.0843 га, кадастровий номер: :17:041:0012, за адресою: АДРЕСА_3 ;

9. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та позивача наявні грошові кошти на поточних банківських рахунках, кредитних рахунках, карткових рахунках в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»;

10. Визнати за позивачем право власності на 1/2 частину грошових коштів на поточних банківських рахунках, кредитних рахунках, карткових рахунках в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».

Наразі вирішується питання про відкриття провадження.

05.03.2024 заявником подана заява про забезпечення позову шляхом встановлення заборони приватному нотаріусу Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторії Аркадіївні видавати будь-кому свідоцтво про право на спадщину за законом та/або за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання рішенням суду в даній справі законної сили.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, дійшов до такого висновку.

Вказана заява про забезпечення позову підсудна Петриківському районному суду Дніпропетровської області, зокрема, предметом позову є нерухоме майно, яке знаходиться під територіальною юрисдикцією суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Частинами 1-2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріусом є уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 66 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Враховуючи те, що спір у цій справі стосується визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що видача свідоцтв про право на спадщину призведе до ускладнення захисту прав позивача, суд вважає, що визначений заявником вид забезпечення позову є обґрунтованим.

Такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача та інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150,153 ЦПК України, суддя,

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборони приватному нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторії Аркадіївні вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям (за законом та/або за заповітом) після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання рішенням суду в даній справі №187/343/24 законної сили.

Заходи зустрічного забезпечення не застосовувати.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 07.03.2024.

Ухвала набрала законної сили 07.03.2024.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя І.М. Соловйов