Справа № 577/1499/24
Провадження № 2-о/577/131/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2024 р.

суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Рідзевська І.О. розглянула заяву Військової частини НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою,-

ВСТАНОВИЛА:

Заявнк Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду м із заявою, в якій просила визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області померлим.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Отже, заяви у справах окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним нормам процесуального законодавства, що врегульовують порядок вирішення судом порушеного питання, зокрема у справах за заявами про розгляд судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, встановленого статтями 305, 309 ЦПК України.

Так, від плідно до ч.2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч.4 ст.43. ЦК України).

Так, подана заявником заява не відповідає вимогам ст.306 ЦПК України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. ( ч.1 ст. 293 ЦПК України ).

Відповідно до ч.3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ст.306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

При цьому, як роз`яснено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31 березня 1995 року, на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, а згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Водночас, розгляд справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, регулюється статтями 305-309 глави 4 розділу IV ЦПК України, а розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення статтями 315-319 глави 6 розділу IV ЦПК України.

Військова частина, звертаючись до суду з заявою про оголошення особи померлою, одночасно посилається як на приписи ст.ст. 305, 306 ЦПК України, так і на ст.317 ЦПК України, однак, просить ухвалити рішення саме про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено, зокрема, для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою.

Як зазначено у заяві військової частини, визнання ОСОБА_1 померлим їй необхідно для встановлення реального стану справ щодо наявності та обліку особового складу військової частини НОМЕР_1 , що є підставою для проведення виплати членам сім?ї останнього.

Звертаючись до суду з вищезазначеною заявою військовою частиною не зазначено про неможливість в позасудовому порядку виключення ОСОБА_1 зі списків військової частини, також не вказано як пов`язується виникнення, зміна, припинення чи охорона особистих майнових чи немайнових прав та інтересів військової частини або підтверджуватиме наявності чи відсутності неоспорюваних її прав, із поданням до суду вказаної заяви.

Крім того, заявником не зазначені заінтересовані особи ОСОБА_1 , як то: батьки, дружина та діти також не зазначено орган державної реєстрації актів цивільного стану.

У своїй заяві військова частина - не зазначає підстав та не надає доказів, відповідно до яких військова частина звертається в інтересах рідних ОСОБА_1 до суду, зазначивши мету реалізації соціальних та правових гарантій його рідних.

В положенні ст. 305 ЦПК України зазначено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Як вбачається із поданої військовою частиною заяви, місцезнаходження заявника: АДРЕСА_1 ; доказів для підтвердження останнього відомого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 суду надано також не було.

Разом з тим, реалізація соціальних та правових гарантій рідних особи регулюються Законом України ?Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей?, постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 ?Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану?, а Закон України ?Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин? визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб та членів їх сімей. При цьому, для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України також.

Таким чином, враховуючи вимог ст. 185 ЦПК України, вказана заява не відповідає вимогам ст.ст. 306-308 ЦПК України, оскільки вказана заявником мета оголошення померлим належним чином не обґрунтована, також враховуючи положення частини другої статті 46 ЦК України, до спливу двох років закінчення на території України воєнних дій, з огляду і на те, що визнання особи померлою є крайньою мірою та потребує встановлення всіх об?єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України ?Про судовий збір?, за подання до суду заяви у справах окремого провадження юридичною особою, судовий збір сплачується у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 514, 00 грн.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору ( ч.3 ст.4 Закону України ? Про судовий збір ?).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України ?Про судовий збір?.

З урахуванням вищезазначеного, подана заявником заява не оплачена судовим збором, відповідно до Закону України Про судовий збір , реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК Сум. обл/Конотопська МТГ/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37970404; Банк отримувача Казначейство України (EАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача (IBAN) UA0018530; Код класифікації доходів бюджету 22030101 ; Найменування коду класифікації доходів бюджету ; Судовий збір (Державна судова доходів бюджету адміністрація України, 050).

З урахуванням вищезазначеного, заявнику необхідно виправити зазначені в ухвалі суду та надати заяву у новій редакції з копіями відповідно до кількості заінтересованих осіб, з обґрунтуванням неможливості у інший позасудовий спосіб виключити особу із списків військової частини, вказати та обгрунтувати мету оголошення особи померлою виключно військової частини, як заявника, а також необхідності до закінчення строку, визначеного ч.2 ст. 46 ЦК України звернутись в суд із такою заявою, при цьому надати докази щодо сплати судового збору; підтвердження повноважень заявника для звернення до суду; надання доказів для звернення з даною заявою саме до Шевченківського районного суду м. Києва, а також обґрунтування подання військовою частиною заяви в інтересах рідних військовослужбовця.

Враховуючи те, що заявник не позбавлений можливості усунути викладені зауваження, суд, відповідно до ст.185 ЦПК України, вважає вірним залишити заяву без руху і надати Військовій частині НОМЕР_1 строк для виправлення зазначених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.177, 185, 294, 305-309 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву Військової частини НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою залишити без руху, надавши стороні заявника строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною і повертається стороні заявника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяІ. О. Рідзевська