ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Пилипчук Л. І., Кузнєцової О. Ю.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами Харківської міської ради Харківської області та представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасюк Максима Юрійовича

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року у складі судді Зуб Г. А.

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Рудаєва Вікторія Олексіївна, про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що рішенням Циркунівської сільської Ради народних депутатів від 04.11.1994 № 856 її дідові - ОСОБА_3 було безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га в межах згідно з планом за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка була надана для індивідуального житлового будівництва.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 було отримано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,10 га в межах згідно з планом за вказаною вище адресою, який був зареєстрований у Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю 29.12.1994 Циркунівською сільською радою народних депутатів за № 325, тобто з 29.12.1994 останній набув право власності на зазначену земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої також входить вказана земельна ділянка.

19 вересня 2012 року ОСОБА_3 було складено заповіт на ім`я позивача, що був посвідчений ПН ХМНО Коссе Л. М., яким він заповів вказану земельну ділянку ОСОБА_2 .

Позивач у встановлений законом строк після смерті спадкодавця звернулась до приватного нотаріуса Рудаєвої В. О. із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі 54354137.

Оскільки спадкодавець набув право власності на земельну ділянку до 2004 року, для оформлення та видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку необхідно присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Приватний нотаріус Рудаєва В. О. роз`яснила позивачу, що без присвоєння земельній ділянці кадастрового номера неможливо отримати Витяг з Державного реєстру земель, і як наслідок, неможливо видати їй свідоцтво про право на спадщину.

У зв`язку з цим, позивач звернулась до ГУ Держкомзему у Харківській області і м. Харків, де була проінформована, що у зв`язку із зміною адреси земельної ділянки необхідно звернутись до Харківської міської ради.

26 вересня 2013 року позивач звернулась із заявою до Харківського міського голови Кернеса Г. А. про упорядкування та зміну адреси земельної ділянки, яка належала дідові позивача, за результатами розгляду якої від Харківської міської ради надійшов лист від 24.10.2013 за підписом Заступника начальника Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради про те, що с. Циркуни включено до меж м. Харкова і для розгляду на сесії Харківської міської ради готуються документи щодо зміни та упорядкування адрес земельних ділянок. З повідомлень Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради, а також повідомлень Юридичного департаменту Харківської міської ради про зміну та впорядкування адреси земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 , на території, що включена до меж м. Харкова у Київському районі на адресу: АДРЕСА_2 не приймалось. Відповідно до інформації Департаменту земельних відносин від 21.10.2015 № 7454/0/225-15, рішень щодо передачі у власність або в оренду земельної ділянки за вищевказаною адресою Департаментом земельних відносин не готувалось, і на розгляд сесії міської ради не виносилось.

Таким чином, до цього часу від Харківської міської ради не надходило будь-яких повідомлень про впорядкування адреси спірної земельної ділянки.

Водночас, намагаючись виготовити технічну документацію із землеустрою, яка є підставою для отримання Витягу з Державного земельного кадастру та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, позивач звернулась до інженера-геодезиста ОСОБА_4 та дізналась, що спірна земельна ділянка вже має кадастровий номер :14:006:0169 та на підставі рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 № 1206/13 передана ОСОБА_1 у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак адреса цієї земельної ділянки зазначена інша: АДРЕСА_2 .

Підставою для отримання ОСОБА_1 у приватну власність спірної земельної ділянки слугувало рішення 12 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 23.12.2011 № 557/11 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею, орієнтовно 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , перед отриманням якого Управлінням містобудування та архітектури було затверджено Обґрунтування вибору місця розташування земельної ділянки, де на Схематичному плані відображено місце розташування земельної ділянки по АДРЕСА_2 , яка за своїм розташуванням на місцевості не відповідає юридичній адресі місцезнаходження, а цілком відповідає земельній ділянці, яку успадкувала позивач.

Аналогічним чином позначено земельну ділянку, яку отримала у власність ОСОБА_1 на Схемі розташування земельної ділянки.

В подальшому на підставі рішення 25 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 03.07.2013 № 1206/13 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» вказана земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_1 та Реєстраційною службою Харківського МУЮ зареєстровано за нею право приватної власності.

Позивач вважає, що під час виготовлення технічної документації ймовірно було допущено помилку та фактично виготовлено технічну документацію на іншу земельну ділянку, яка належала померлому ОСОБА_3 , що призвело до порушення права позивача у вигляді неможливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Посилаючись на викладене, просила суд визнати незаконним рішення 12 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 23.12.2011 № 557/11 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» в частині, викладеній в п. 23 Додатку № 1, щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею орієнтовно 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 ; визнати незаконним рішення 25 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 03.07.2013 № 1206/13 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині, викладеній в п. 37 Додатку № 1, щодо затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, що належить територіальній громаді м. Харкова (кадастровий номер :14:006:0169), за рахунок земель житлової та громадської забудови площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою - АДРЕСА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:006:0169 за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 2263721, дата державної реєстрації 27.08.2013; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :14:006:0169 в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним рішення 12 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 23.12.2011 № 557/11 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» в частині, викладеній в п. 23 Додатку № 1, щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею орієнтовно 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Визнано незаконним рішення 25 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 03.07.2013 № 1206/13 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині, викладеній в п. 37 Додатку № 1, щодо затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, що належить територіальній громаді м. Харкова (кадастровий номер :14:006:0169), за рахунок земель житлової та громадської забудови площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою - АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,10 га кадастровий номер :14:006:0169, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дідуся ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з Харківської міської ради, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в розмірі по 768, 40 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано доведеністю порушеного права позивача, що підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи, проведеної в рамках розгляду даної справи, а також відсутністю підстав для застосування строку позовної давності.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тарасюк М. Ю. та представник Харківської міської ради подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Доводи апеляційних скарг є подібними за змістом та ґрунтуються на тому, що суд не застосував позовну давність до спірних правовідносин, оскільки ще у 2014 році позивач ОСОБА_2 була обізнана із порушенням свого права та мала можливість скористатися своїм правом пред`явлення вимог до відповідачів в межах строку позовної давності, однак цього не зробила, а лише у липні 2019 року звернулася до суду, при цьому поважних причин пропуску строку позовної давності, які підтверджені бідь-якими доказами, суду не навела.

Вказують також, що суд дійшов помилкового висновку щодо тотожності земельних ділянок, надаючи оцінку лише висновку експерта без належного дослідження інших доказів у справі.

Відзив на апеляційні скарги представників відповідачів від інших учасників судового розгляду до апеляційного суду не надходив.

На підставі розпорядження голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» справу було передано за підсудністю до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарг.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Циркунівської сільської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 10 грудня 1991 року виділено ОСОБА_3 у володіння із фонду земель Циркунівської сільської Ради земельну ділянку площею 960 кв. м в АДРЕСА_1 , надано дозвіл ОСОБА_3 на будівництво індивідуального житлового будинку по типовому проекту серії № 184-24-156.8 (а. с. 13, т. 1).

Рішенням Виконавчого комітету Циркунівської сільської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 04 листопада 1991 року № 856 ОСОБА_3 надано у приватну власність земельну ділянку площею 960 кв. м в АДРЕСА_1 , Циркунівської сільської ради народних депутатів Харківської області для будівництва індивідуального житлового будинку (а. с. 13, т. 1).

На підставі вказаного рішення 18 грудня 1995 року Циркунівською сільською радою народних депутатів видано ОСОБА_3 . Державний акт серії ХР № 25-97-18612 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,10 га в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 , для індивідуального житлового будівництва. Вказаний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 325 (а. с. 14, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а. с. 15, т. 1), внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, у тому числі і право на вказану земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за заповітом.

У встановлений законом строк ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Рудаєвої В. О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а. с. 17, т. 1).

Проте оформити свої спадкові права вона не змогла у зв`язку із реєстрацією права власності на земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_1

12 грудня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Харківської міської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Київського району по АДРЕСА_2 (а. с. 22, т. 1).

Рішенням 12 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 23.12.2011 № 557/11 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» надано дозвіл на розробку проектів відведення земельних ділянок громадянам України, зазначеним у додатку 1 до цього рішення, у тому числі під номером 23 - ОСОБА_1 площею орієнтовно 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (а. с. 27-29, т. 1).

На замовлення ОСОБА_1 у 2012 році Приватним підприємством «Фірма «ЛІК» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно акту встановлення та підтвердження меж земельної ділянки від 03.07.2012, що є додатком до акту погодження меж земельної ділянки від 03.07.2012, складеного виконавцями земельно-кадастрової документації на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 - представником ППФ «ЛІК» та інженером-землевпорядником, а також ОСОБА_1 , визначено межі з суміжними земельними ділянками від А до Б - земельна ділянка АДРЕСА_3 , від Б до В - земельна ділянка АДРЕСА_1 , від В до Г - земельна ділянка АДРЕСА_1 та земельна ділянка АДРЕСА_1 . Межі нанесені по топографічним матеріалам, архівним даним Управління містобудування та архітектури та Управління Держкомзему у м. Харків. Власники суміжних земельних ділянок від підпису акту погодження меж відмовились. До опису меж земельної ділянки включено таблицю координат, довжин ліній та дирекційних кутів. Технічна документація із землеустрою містить також відомості вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 ( а. с. 126-138, т. 1).

Як вбачається з акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 03.07.2013, межі земельної ділянки кадастровий номер :14:004:0018, яка знаходиться по АДРЕСА_2 площею 0,1000 га, наданої власнику/користувачу земельної ділянки ОСОБА_1 , межовими знаками у натурі не закріплювалась, так як межі земельної ділянки збігаються зі штучними спорудами (будівлі, огорожі), а поворотні точки земельної ділянки збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (огорожа) (а. с. 139, т. 1).

На підставі даного проекту землеустрою рішенням 25 сесії 6 скликання Харківської міської ради Харківської області від 03.07.2013 № 1206/13 передано ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку, що належить територіальній громаді м. Харкова, з кадастровим номером :14:006:0169 за рахунок земель житлової та громадської забудови площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою - АДРЕСА_2 (а. с. 30, т. 1).

27 серпня 2013 року право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :14:006:0169 площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_2 було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 2263721 (а. с. 31, т. 1).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 81 ЗК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частини перша, друга статті 116 ЗК України).

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (частина п`ята статті 116 ЗК України).

Встановлений статтею 118 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) порядок безоплатної передачі у власність громадян земельних ділянок із земель державної або комунальної власності передбачав подачу заінтересованими громадянами відповідного клопотання із зазначенням цільового призначення земельної ділянки та її орієнтовних розмірів із наданням викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як встановлено по справі та не спростовується доводами апеляційних скарг відповідачів, за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цій справі (висновок експерта № 7313 від 21.08.2020) встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :14:006:0169, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , розташована на території Циркунівської сільської ради, відповідно до даних документації із землеустрою, накладаються одна на одну. Площа накладання складає 0,0980 га, результати графічно наведено на плані у додатку № 1 до висновку експертизи.

При цьому, експертом встановлено, що координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :14:006:0169, а також площа та межі цієї ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , що зазначені в документації із землеустрою, виготовленої Приватним підприємством «Фірма «ЛІК», в натурі (на місцевості) не відповідають координатам цих поворотних точок та фактичній площі та межам цієї ділянки відповідно до даних топографічно-геодезичної зйомки, виконаної інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_5 .

Натомість, координати поворотних точок меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а також фактична площа та межі цієї ділянки, що належала на праві власності ОСОБА_3 , які зазначені в документації із землеустрою, виготовленої ФОП ОСОБА_6 , в натурі (на місцевості) відповідають координатам цих поворотних точок, фактичним межам та площі земельної ділянки відповідно до даних зйомки, виконаної ОСОБА_5 .

З Публічної кадастрової карти України також вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :14:006:0169 розташована по АДРЕСА_1 , яка відповідно до виданого державного акту належала на праві власності ОСОБА_3 , правонаступником якого є позивач ОСОБА_2 .

Таким чином, згідно встановлених фактичних обставин справи, спірну земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_1 з порушенням вимог частини п`ятої статті 116, частин шостої-дев`ятої статті 118, частини першої статті 122 ЗК України без припинення права власності на дану земельну ділянку ОСОБА_3 , що є підставою для визнання рішень органу місцевого самоврядування щодо розпорядження землями приватної власності незаконними.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, належними та допустимими доказами.

До доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належать висновки експертів (частина перша, пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України).

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Оскільки питання щодо місця розташування та меж спірної земельної ділянки відповідно до проектної документації із землеустрою, що є підставою надання її у власність, потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 березня 2020 року по справі призначалась судова земельно-технічна експертиза, висновок якої № 7313 від 21.08.2020 є обґрунтованим, не суперечить іншим матеріалам справи та не викликає сумніву в його правильності.

Доводами апеляційних скарг відповідачів вищевказаний висновок № 7313 від 21.08.2020 судової земельно-технічної експертизи не спростовується, а посилання апелянтів на те, що передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до проекту землеустрою щодо зміни і встановлення межі м. Харкова знаходиться та знаходилась в межах міста Харкова до прийняття постанови Верховної Ради України від 06.09.2012 № 5215-IV «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області» не є обґрунтованими.

З огляду на те, що відповідно до вимог статті 118 ЗК України особа, заінтересована в отриманні земельної ділянки у власність, має надати викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, посилання відповідачів лише на юридичну адресу - АДРЕСА_2 , яка не співпадає з місцезнаходженням спірної земельної ділянки кадастровий номер :14:006:0169, не є належним та достатнім способом доказування.

Натомість, як вбачається з обґрунтування вибору місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, складеного на замовлення ОСОБА_1 . Управлінням містобудування та архітектури Харківської міської ради у 2011 році для підготовки проекту рішення органу місцевого самоврядування, плану зовнішніх меж та акту встановлення та підтвердження меж земельної ділянки від 03.07.2012, складеного розробником технічної документації із землеустрою ППФ «ЛІК», інженером-землевпорядником та ОСОБА_1 , а також схеми (плану) розташування земельної ділянки ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 29.12.1994 серія ХР-25-97-18612, складеного розробником технічної документації із землеустрою ФОП ОСОБА_6 , сформована на замовлення відповідача ОСОБА_1 земельна ділянка кадастровий номер :14:006:0169 знаходиться за адресою місця розташування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 , що спростовує доводи відповідачів.

В частині застосування позовної давності доводи апеляційних скарг відповідачів не відповідають положенням статті 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності, зокрема, згідно частини другої цієї статті позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК України).

Таким чином оскарження позивачем ОСОБА_2 у серпні 2014 року в адміністративній справі № 638/13499/14-а рішення 12 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 23.12.2011 № 557/11 свідчить про переривання позовної давності як до вимог позивача про визнання незаконним рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту відведення земельної ділянки, так і вимог про визнання незаконним рішення 25 сесії 6 скликання Харківської міської ради Харківської області від 03.07.2013 № 1206/13 про затвердження проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 у приватну власність сформованої земельної ділянки кадастровий номер :14:006:0169, які є похідними вимогами, спрямованими на захист прав позивача на спірну земельну ділянку.

Провадження в адміністративній справі № 638/13499/14-а закрито постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2021 з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, отже, строк позовної давності для звернення позивача до суду з цивільним позовом не є пропущеним, як правильно встановив місцевий суд.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази та надав їм належну правову оцінку, повно та всебічно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку, що рішення 12 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 23.12.2011 № 557/11 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» та рішення 25 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 03.07.2013 №1206/13 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» щодо затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :14:006:0169 за відсутності погодження землекористувача ОСОБА_2 , як спадкоємця ОСОБА_3 , та без відповідного вилучення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на яку накладається сформована земельна ділянка відповідача ОСОБА_1 , призвело до порушення прав позивача ОСОБА_2 щодо мирного володіння майном, яке гарантовано також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Таких висновків суд дійшов з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційних скаргах мотивів колегією суддів апеляційного суду не вбачається.

За таких обставин колегія суддів залишає апеляційні скарги відповідачів без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Харківської міської ради Харківської області та представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасюк Максима Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Л. І. Пилипчук

О. Ю. Кузнєцова