КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/4749/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2431/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 березня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Орєхова О.І. в м. Біла Церква 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про визнання незаконними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, уточнивши позовні вимоги в липні 2022 року, просив визнати незаконними та скасувати накази № 4-с від 09 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, № 100-к від 16 травня 2022 року про звільнення ОСОБА_2 , поновити його на посаді водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) з 18 травня 2022 року, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18 травня 2022 року по день поновлення на роботі, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Уточнивши у вересні 2022 року позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 18 травня 2022 року по день поновлення на роботі, просив виходити з розрахунку 679,40 грн. за кожен день.

Позов мотивував тим, що наказом № 230 від 04 жовтня 2005 року він був прийнятий на роботу водія І-класу санітарного автомобіля на Білоцерківську станцію швидкої медичної допомоги. Наказом № 90-к від 31 грудня 2012 року він був звільнений по ст. 36 п. 5 КЗпП України по переводу до КЗКОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», що мало місце в зв`язку з реорганізацією, наказом № 2-к від 02 січня 2013 року він був прийнятий на посаду водія І-класу санітарного автомобіля по переводу. Фактично на одному місці позивач працював з 2005 року, за весь цей період має багато заохочень і жодного разу до дисциплінарної відповідальності не притягався.

29 квітня та 03 травня 2022 року спеціально присланий з Фастова механік ОСОБА_25 намагався пред`являти до нього претензії щодо неправильного використання палива, ці претензії він категорично відкинув як необґрунтовані. 17 травня 2022 року вони змушені були викликати працівників поліції з цього приводу, ведеться розслідування.

17 травня 2022 року, йому було вручено копію наказу № 99-к від 16 травня 2022 року про його звільнення з 18 травня 2022 року за систематичне порушення п. 2.15, 2.18, 2.20 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) Центру та абз. 2 п. 15, п. 16 Правил внутрішнього трудового розпорядку. Вважає, що в своїй роботі жодних винних дій, які можна віднести до невиконання трудових обов`язків, не вчиняв, а інформація, наведена в наказі про звільнення від 16 травня 2022 року, не відповідає дійсності, також відсутня передбачена законом систематичність невиконання трудових обов`язків.

У заяві про уточнення/збільшення розміру позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що з відповіді на адвокатський запит від 07 липня 2022 року дізнався про існування наказу № 4-с від 09 травня 2022 року, згідно якого йому було оголошено догану, копія даного наказу йому не вручалась і він не був з ним ознайомлений. З підставами оголошення догани не погоджувався, зазначаючи, що нічого не порушував і сумлінно ставився до виконання своїх трудових обов`язків.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року позов частково задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 4-с від 09 травня 2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 . Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 100-к від 16 травня 2022 року про звільнення ОСОБА_2 . Поновлено ОСОБА_2 на посаді водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з 18 травня 2022 року. Стягнуто з КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 травня 2022 року по 29 листопада 2022 року в розмірі 133162,40 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судовий збір в сумі 992,40 грн., загалом 135154,80 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу обраховано судом без віднімання сум податків та зборів. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Стягнуто з КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» в дохід держави судовий збір в розмірі 4 308,82 грн.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_2 про стягнення на його користь з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 13000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 липня 2023 року апеляційні скарги КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» залишено без задоволення, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року залишено без змін.

В листопаді 2023 року особа, яка не брала участі в справі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішенням суду було вирішено питання про її права та обов`язки, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року та прийняти нове рішення, яким заяву про збільшення/уточнення розміру позовних вимог, в частині визнання незаконними та скасування наказу № 4-с та наказу № 100-к, а також підстав, якими обґрунтовувалась протиправність наказу № 4-с, залишити без розгляду, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Вказувала, що є генеральним директором КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», незалежною професійною спілкою працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги було заявлено вимогу про розірвання контракту з нею, посилаючись на те, що ОСОБА_1 порушено вимоги трудового законодавства.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що під час розгляду заяви про збільшення/уточнення позовних вимог суд не врахував, що заява містить ознаки про зміну предмету та підстав позову, а отже не могла бути прийнята до розгляду судом першої інстанції та підлягала поверненню позивачу. На обґрунтування протиправності наказу № 4-с позивач зазначає підстави, які не були заявлені у позові. Крім того, заява мала б бути залишена без розгляду, оскільки позивачем не було дотримано положення ч. 4 ст. 49 ЦПК України щодо строків подання такої заяви, адже заява подана 18 липня 2022 року, а перше судове засідання в справі, яка розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, відбулось 19 липня 2022 року.

Щодо оголошення позивачу догани, посилалася на те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за нечесність (нещирість) в тому сенсі, що позивач не повідомив, хто саме пошкодив кабелі живлення відеокамер, хоча точно знав, хто саме вчинив відповідне пошкодження та не зупинив його, що підтверджується доказами, долученими позивачем до заяви про збільшення/уточнення позовних вимог. Вважала, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поняттю «чесність», здійснив неповне з`ясування обставин справи та не надав оцінки доказам, які долучав позивач до заяви про збільшення/уточнення позовних вимог.

Вказувала, що суд першої інстанції відобразив у рішенні та використав в обґрунтуванні показання ОСОБА_4 , які не відповідають дійсним показанням, викривив показання ОСОБА_5 , не надав належної оцінки показанням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в контексті їх достовірності, з огляду на їх зацікавленість давати свідчення на користь позивача. Суд не надав оцінки доказам участі ОСОБА_6 у комісії з фіксації розбіжності між даними щодо кількості палива, які зазначив позивач, та фактичними даними, що вказує на його обізнаність, яким чином така фіксація відбувалася. Безпідставно визнав недостовірними показання ОСОБА_6 в частині того, що опломбування та опечатування баків транспортних засобів не проводилось. Прийшов до хибного висновку, який не підтверджено жодним доказом, щодо помилки позивача під час відображення у шляховому (дорожньому) листі залишків палива в автомобілі. Протиправно поклав тягар доказування того факту, що позивач виявив нестачу палива в автомобілі, на відповідача. Зробив висновки про помилку при відображенні палива в шляховому (дорожньому) листі та про виявлення нестачі позивачем, які суперечать один одному.

Щодо актів контрольних замірів, вказувала, що комісією, за участі позивача, було проведено контрольні заміри згідно шляхових листів та встановлено розбіжність, тобто акти контрольних замірів безапеляційно зафіксували факт систематично невірного відображення даних позивачем у шляхових (дорожніх) листах, після чого представником відповідача було здійснено дослідження маршрутів руху автомобіля, яким керував позивач, через систему GPS моніторингу MAPON за увесь день, а не по окремо взятому маршруту, і встановлено ще більшу розбіжність. Проте жодної оцінки фактам фіксації порушень позивача актами контрольних замірів суд першої інстанції не надав.

Щодо системи GPS моніторингу MAPON, жодна норма чинного законодавства не вимагає сертифікації системи GPS моніторингу; фельдшер у своїх поясненнях визнала факт, що довіряла позивачу і не звіряла показники автомобільного лічильника з показниками, які позивач вносив у шляховий лист; факт встановлення системи GPS моніторингу підтверджується історіями маршрутів та специфікацією до договору; свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що дійсно встановлено систему GPS моніторингу MAPON на транспортні засоби відповідача, і розбіжність у її показниках складає близько 100 м. на 100 км.

Вказувала, що підстави, на яких ґрунтується оскаржуване рішення, не були підставами позову, оскільки не заявлялись у заявах по суті спору, крім того, в первісному позові не заявлялась позовна вимога про визнання наказу № 100-к незаконним, отже суд першої інстанції в порушення ст. 12, 13, 81, 263, 264 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог.

Щодо строку поновлення позивача на роботі, зауважувала, що останнім робочим днем позивача є 18 травня 2022 року, тобто поновити позивача можна виключно з 19 травня 2022 року, оскільки 18 травня 2022 року він працював.

Посилаючись на ухвали Верховного Суду, вважала, що судом першої інстанції невірно застосовано п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в частині розміру судового збору (1331,62 грн.), який підлягав стягненню з відповідача за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 992,40 грн.

Повідомляла про орієнтовний розмір судових витрат, які очікує понести в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятого ним судового рішення та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1 в судове засідання 13 березня 2024 року не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомлялись, клопотань про відкладення судового засідання від неї не надходило.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 2, 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, ОСОБА_1 належним чином обізнана про рух справи, оскільки подавала апеляційну скаргу, усувала недоліки апеляційної скарги, і була зобов`язана цікавитися провадженням в своїй справі, повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, її неявка не перешкоджає розгляду справи, з урахуванням необхідності розгляду справи в передбачений законом строк.

В зв`язку з вищевикладеним апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності нез`явившихся учасників справи.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучене клопотання про виклик в судове засідання і допит в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , мотивоване тим, що суд першої інстанції зняв питання представника відповідача щодо участі свідків та позивача у справах щодо один одного, як свідків на їх стороні як позивачів під час оскарження рішень відповідача; судом першої інстанції, на думку ОСОБА_1 , не було належним чином оцінене свідчення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в розрізі їх достовірності, оскільки всі троє притягнуті до дисциплінарної відповідальності, а інші особи (водії) до допиту не заявлялись.

Вирішуючи дане клопотання, апеляційний суд прийшов до висновку про його необґрунтованість та відмовив у його задоволенні, з огляду на те, що зазначені особи вже допитувались судом першої інстанції і ґрунтовних підстав для повторного допиту цих свідків у клопотанні не наведено.

Також до апеляційної скарги ОСОБА_1 долучене клопотання про допит її у якості свідка, оскільки бажала повідомити обставини щодо так званих опечатування, опломбування баків транспортних засобів на Білоцерківській станції екстреної медичної допомоги з використанням печатки відповідача.

Апеляційний суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на неявку ОСОБА_1 в судове засідання та відповідно об`єктивну неможливість її допиту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону та не може бути скасоване за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивача вперше притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом № 4-с від 09 травня 2022 року незаконно, а тому відсутнє систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що зумовлює необхідність скасування наказу про звільнення позивача і, як наслідок, його поновлення на роботі. Також суд прийшов до висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу № 100-к від 16 травня 2022 року. В зв`язку зі скасуванням спірних наказів і поновленням позивача на роботі, з відповідача на користь ОСОБА_2 також підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу. Суд також визначив розміром компенсації за завдану моральну шкоду 1000 грн., вважаючи цю суму розумною та справедливою.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_2 та КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» перебували в трудових відносинах. Так, на а. с. 8 - 12 т. 1 знаходиться копія трудової книжки ОСОБА_2 в якій містяться записи про те, що наказом № 230 від 04 жовтня 2005 року він був прийнятий на роботу на посаду водія І класу санітарного автомобіля на Білоцерківську станцію швидкої медичної допомоги, наказом № 90-к від 31 грудня 2012 року ОСОБА_2 був звільнений за ст. 36 п. 5 КЗпП України по переводу до КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, наказом № 2-к від 02 січня 2013 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду водія І класу санітарного автомобіля по переводу з Білоцерківської СШМД, наказом № 5-о від 04 лютого 2019 року змінено назву посади на водій автотранспортних засобів (санітарний транспорт), згідно з наказом № 27 від 11 лютого 2020 року рішенням Київської обласної ради VІІ скликання від 21 січня 2020 року № 818-33-VІІ КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» реорганізовано шляхом перетворення в КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Наказом № 100-к від 16 травня 2022 року ОСОБА_2 звільнено з 18 травня 2022 року за систематичне невиконання обов`язків, покладених трудовим договором, п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

На а. с. 100 - 104 т. 1 знаходиться копія посадової інструкції водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) КНП КОР «КОЦЕМД МК», затвердженої наказом генерального директора від 30 грудня 2020 року № 584, згідно п. 2.15 якої водій повинен чітко виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку Станції, знати і дотримуватись правил особистої гігієни, етики та деонтології. Згідно п. 2.18 водій зобов`язаний вести встановлену обліково-звітну інформацію. Згідно п. 2.20 водій зобов`язаний раціонально витрачати паливно-мастильні матеріали та інші ресурси, правильно відображати пробіг та витрати пального в документах, берегти автотранспорт. З даною посадовою інструкцією позивач ОСОБА_2 ознайомлений 05 січня 2021 року (а. с. 17 т. 2).

На а. с. 174 - 183 т. 1 знаходиться копія Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», затверджених в.о. головного лікаря 27 листопада 2017 року, згідно абз. 2 п. 15 якого працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно п. 16 Правил, коло обов`язків (робіт), які виконує кожен працівник за своєю спеціальністю, кваліфікацією або посадою, визначається професійними обов`язками медичних і фармацевтичних працівників, а також обов`язками інших працівників, передбачених положеннями, посадовими інструкціями, технічними правилами та іншими документами, затвердженими у встановленому порядку, тарифно-кваліфікаційними довідниками робіт і професій робітників, кваліфікаційними довідниками посад службовців. Згідно п. 29 Правил, порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тягне за собою вжиття заходів дисциплінарного стягнення або громадського впливу.

На а. с. 51 т. 1 знаходиться копія службової записки від 14 квітня 2022 року № 249 начальника станції ОСОБА_7 на ім`я генерального директора Центру про те, що комісією ідентифіковано осіб, які були присутні під час відключення камер відеонагляду, а саме водії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , момент пошкодження лінії живлення камер відеоспостереження на відео зафіксовано не було, так як елементи живлення знаходяться поза зоною дії камер; після перегляду відео комісія вважає, що ці три особи знаходилися на місця пошкодження камер, що обумовлює їх вину або бездіяльність при вчиненому.

На а. с. 54 т. 1 знаходиться копія пояснення ОСОБА_2 на ім`я начальника станції КНП КОР «КОЦЕМД МК» від 15 квітня 2022 року, згідно яких він особисто кабелі живлення камер спостереження не пошкоджував, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 при ньому також не пошкоджували дротів живлення, хто це зробив, йому невідомо.

На а. с. 49 - 50 т. 1 знаходиться копія протоколу засідання комісії зі службового розслідування від 28 квітня 2022 року, створеної наказом № 522 від 15 квітня 2022 року, за результатами якої встановлено, що комісією було досліджено відеозаписи з камер відеоспостереження, у момент зникнення зображення на камерах № 9 та № 12 сторонні особи у приміщеннях білоцерківської станції екстреної медичної допомоги були відсутні, а водії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 мали можливість особисто бачити особу, яка здійснила відповідне пошкодження кабелів живлення відеокамер; в поясненнях ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 відсутні вказівки на особу, яка здійснила перерізання кабелів живлення; установити в рамках дисциплінарного провадження, хто саме здійснив пошкодження кабелів відеоспостереження, за наявними доказами, немає можливості; водії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 порушили вимоги п. 2.15 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) КП КОР «КОЦЕМД МК» та абзацу 2 п. 15 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: працюють нечесно (проявили нещирість) - не надали відомостей про особу, яка пошкодила камери відеоспостереження № 9 та № 12, хоча точно знають, хто саме вчинив відповідне пошкодження, та не зупинили її у момент пошкодження кабелів живлення відповідних відеокамер; за результатами службового розслідування комісія пропонує оголосити догани ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

На а. с. 60 - 61 т. 1 знаходиться копія службової записки начальника станції ОСОБА_7 на ім`я генерального директора КНП КОР «КОЦЕМД МК» від 18 квітня 2022 року про те, що 15 квітня 2022 року були проведені контрольні заміри згідно шляхових листів: № 1068 за 18 березня 2022 року за маршрутом м. Біла Церква, вул. Водопійна, 40, Білоцерківська СЕМД - вул. Павліченко АЗС - вул. Водопійна, 40 - вул. Гайок, 237 - вул. Тімірязева, 6 - вул. Водопійна, 40 та виявлено невідповідність відстані, внесеній у шляховий лист, водієм санітарного автомобіля ОСОБА_2 , показникам автомобільного лічильника даного санітарного автомобіля 5 км. (за даними шляхового листа - відстань 33 км., за даними автомобільного лічильника відстань - 28 км.), № 1355 за 11 квітня 2022 року за маршрутом м. Біла Церква, вул. Водопійна, 40, Білоцерківська СЕМД - вул. Грибоєдова, 42 - вул. Семашко, 7 - вул. Водопійна, 40 та виявлено невідповідність відстані, внесеній у шляховий лист водієм санітарного автомобіля ОСОБА_2 , показникам автомобільного лічильника даного санітарного автомобіля 3 км. (за даними шляхового листа відстань 20 км., за даними автомобільного лічильника відстань 17 км.). В своїй пояснювальній водій ОСОБА_2 вказав, що при заповненні шляхового листа дані було внесено помилково. В пояснювальній фельдшер з МНС ОСОБА_11 вказала, що довіряла водієві, тому підписувала шляховий лист. За даними контрольних замірів було виявлено, що вказані факти вчиняються водієм неодноразово.

Крім того, службовою запискою начальника станції ОСОБА_7 на ім`я генерального директора КНП КОР «КОЦЕМД МК» від 20 квітня 2022 року повідомлено про проведені контрольні заміри згідно шляхових листів № 742 за 18 лютого 2022 року та № 817 за 25 лютого 2022 року, за результатами яких виявлено невідповідність відстані, внесеній у шляховий лист водієм санітарного автомобіля ОСОБА_2 , показникам автомобільного лічильника даного санітарного автомобіля 6 км в обох випадках (а. с. 73).

На а. с. 68 - 69, 71 - 72, 78 - 80, 83 - 85 т. 1 наявна копія історії маршрутів автомобіля НОМЕР_3 НОМЕР_1 Ford за 18 березня, 11 квітня 2022 року, за 18 лютого 2022 року.

На а. с. 67, 70, 76 - 77, 81 - 82, 94, 95 т. 1 знаходяться копії дорожніх листів № 1068 за 18 березня 2022 року, № 1355 за 11 квітня 2022 року, № 742 за 18 лютого 2022 року, № 817 за 25 лютого 2022 року, № 1753 за 11 травня 2022 року, № 1781 за 13 травня 2022 року, автомобіль Ford д.н.з. НОМЕР_1 , бортовий номер НОМЕР_3, водій ОСОБА_2

15 квітня 2022 року водієм ОСОБА_2 надано пояснювальну записку на ім`я генерального директора КНП КОР «КОЦЕМД МК» про те, що 15 квітня 2022 року були проведені контрольні заміри шляхового листа № 1068, згідно шляхового листа пробіг становить 28 км., після контрольних замірів на авто даний маршрут становить 23 км. Шляховий лист № 1355 становить 20 км., після контрольних замірів на авто даний маршрут становить 17 км. Дані заміри проводилися в присутності заступника начальника станції Даценко, механіка Фастівської СЕМД ОСОБА_25. Пояснює, що коло в/ч № НОМЕР_2 робив об`їзд, так як з площадки виїжджала військова техніка, а дві позиції записав помилково (а. с. 62 - 63 т. 1).

15 квітня 2022 року фельдшером ОСОБА_12 надано пояснювальну записку на ім`я генерального директора КНП КОР «КОЦЕМД МК» про те, що вона підписала маршрутний лист, не перевіривши його в зв`язку з тим, що довіряла водієві ОСОБА_2 і не перевіряла правдивість його слів з показником спидометра (а. с. 64 т. 1).

На а. с. 65 т. 1 знаходиться копія акту № 1, складеного в.о. начальника Білоцерківської СЕМД ОСОБА_19 , механіком Фастівської СЕМД ОСОБА_25 , фельдшером з МНС ОСОБА_15 , водієм санітарного автомобіля ОСОБА_2 , якими затверджено, що 15 квітня 2022 року були проведені контрольні заміри згідно шляхового листа № 1068 за 18 березня 2022 року за маршрутом м. Біла Церква, вул. Водопійна, 40, Білоцерківська СЕМД вул. Павліченко АЗС - вул. Водопійна, 40 - вул. Гайок, 237 - вул. Тімірязєва, 6 вул. Водопійна, 40 та виявлено невідповідність відстані, внесеній у шляховий лист показникам автомобільного лічильника даного санітарного автомобіля 5 кілометрів (за даними шляхового листа - відстань 33 кілометри, за даними автомобільного лічильника відстань - 28 кілометрів).

На а. с. 66 т. 1 знаходиться копія акту № 2, складеного в.о. начальника Білоцерківської СЕМД ОСОБА_19 , механіком Фастівської СЕМД ОСОБА_25 , фельдшером з МНС ОСОБА_15 , водієм санітарного автомобіля ОСОБА_2 , якими затверджено, що 15 квітня 2022 року були проведені контрольні заміри згідно шляхового листа № 1355 за 11 квітня 2022 року за маршрутом м. Біла Церква, вул. Водопійна, 40, Білоцерківська СЕМД вул. Грибоєдова, 42 - вул. Семашко, 7 - вул. Водопійна, 40 та виявлено невідповідність відстані, внесеній у шляховий лист показникам автомобільного лічильника даного санітарного автомобіля 3 кілометри (за даними шляхового листа - відстань 20 кілометрів, за даними автомобільного лічильника відстань - 17 кілометрів).

Крім того, актами № 3 та № 4 від 19 квітня 2022 року встановлено результати проведення контрольних замірів по шляховим листам № 742 за 18 лютого 2022 року та № 817 за 25 лютого 2022 року, за результатами яких виявлено невідповідність відстані, внесеній у шляховий лист водієм санітарного автомобіля ОСОБА_2 , показникам автомобільного лічильника даного санітарного автомобіля 6 км в обох випадках; в пояснювальній записці водій вказав, що різниця в кілометражі сталася внаслідок об`їздів та пошуку адреси, при заповненні шляхового листа дані було внесено помилково (а. с. 74 - 75 т. 1).

Згідно службової записки в.о. начальника станції ОСОБА_19 від 13 травня 2022 року на ім`я генерального директора КНП КОР «КОЦЕМД МК», до неї надійшла інформація від механіка ОСОБА_17 та інженера з БР ОСОБА_18 , які вказали, що 13 травня 2022 року водій ОСОБА_2 повідомив механіка ОСОБА_17 про те, що для безперебійної роботи бригади ЕМД протягом доби потрібна заправка автомобіля дизельним пальним, разом з цим, згідно до запису шляхового листа № 1781 від 13 травня 2022 року, який заповнював ОСОБА_2 власноруч, залишок палива складав 43 л. Комісією здійснено дозаправку палива до повного баку, об`єм якого склав 60 л., таким чином, було виявлено невідповідність відомостей, зазначених ОСОБА_2 у шляховому листі, у кількості 23 л. В своїй пояснювальній водій повідомив, що дана різниця нібито виникла протягом двох місяців, також зі слів про недостачу він повідомляв, таким чином, можливо припустити, що нестача пального в об`ємі 23 л. була спричинена до моменту виконання розпорядження КНП КОР «КОЦЕМД МК» «Про проведення опломбування заливних горловин паливних баків авто» при заправці авто (а. с. 87 т. 1).

13 травня 2022 року в.о. начальника станції ОСОБА_19 , головним фельдшером Білоцерківської СЕМД ОСОБА_26, механіком Білоцерківської СЕМД ОСОБА_17 складено акт № 1, яким підтверджено, що 13 травня 2022 року була проведена заправка санітарного автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_1 , бортовий № НОМЕР_3 , кількість заправленого дизельного пального склала 60 л. Виявлено невідповідність даним залишку пального, внесеного у шляховий лист № 1781 від 13 травня 2022 року, різниця склала 22 л. Шляховий лист № 1781 від 13 травня 2022 року підписаний водієм ОСОБА_2 (а. с. 88 т. 1). Акт № 1 не містить підпису водія ОСОБА_2 , від чого він відмовився, згідно акту № 2 від 13 травня 2022 року (а. с. 89 т. 1).

Згідно пояснювальної записки ОСОБА_2 від 13 травня 2022 року, 13 травня 2022 року він прийшов на роботу, при прийнятті автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на відстої в попередній зміні, було виявлено недостачу пального в кількості 20 л. Недостача набралася протягом двох місяців. Про це були заздалегідь повідомлені всі начальники, в тому числі механік ОСОБА_17 . Раніше, при об`їзді кілометражу, також було вказано в попередніх пояснювальних про недостачу палива. Бак з паливом опломбований, крім механіка, доступу до нього ніхто не має (а. с. 92 т. 1).

На а. с. 96 - 97 т. 1 знаходяться копії заправних відомостей за травень 2022 року, на а. с. 31 - 32 т. 2 знаходиться копія наказу Центру від 15 жовтня 2021 року № 822 «Про затвердження норм витрат паливо-мастильних матеріалів» та додаток до нього.

Наказом Центру від 09 травня 2022 року № 4-с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 », з огляду на протокол засідання Комісії зі службового розслідування, створеної Наказом № 522 від 15 квітня 2022 року КНП КОР «КОЦЕМД МК» від 28 квітня 2022 року, та встановлені обставини пошкодження кабелів живлення відеокамер № 9 та № 12, які знаходяться у гаражному приміщенні Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги, у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 вимог п. 2.15 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) КНП КОР «КОЦЕМД МК» та абзацу 2 п. 15 Правил внутрішнього трудового розпорядку, який діяв нечесно (проявив нещирість) - не надав відомостей про особу, яка пошкодила камери відеоспостереження № 9 та № 12, хоча точно знає, хто саме вчинив відповідне пошкодження, та не зупинив її, керуючись ст. 147 - 149 КЗпП України та розділом VІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку КНП КОР «КОДЕМД МК», водію автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) ОСОБА_2 оголошено догану (а. с. 48, 201 т. 1).

На а. с. 202 т. 1 знаходиться копія акту, складеного 09 травня 2022 року начальником станції ОСОБА_19 , головним фельдшером ОСОБА_22 , старшим фельдшером ОСОБА_23 в тому, що 09 травня 2022 року в.о. начальника станції Ірина Даценко в своєму робочому кабінеті о 13:35 попросила водія автотранспортних засобів ОСОБА_2 поставити підпис про ознайомлення з наказом 4-с від 09 травня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 ». Водій ОСОБА_2 забрав зі столу аркуш з наказом, повертати відмовився та повідомив, що звертатиметься з даним аркушем до суду.

Наказом Центру від 16 травня 2022 року 100-к «Про звільнення ОСОБА_2 » встановлено, що водій автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) Центру ОСОБА_2 систематично вказує невірні дані у дорожніх (шляхових листах), що підтверджується службовими записками № 257 від 18 квітня 2022 року та № 266 від 20 квітня 2022 року начальника Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги Центру, поясненнями фельдшера з медицини невідкладних станів ОСОБА_12 та ОСОБА_2 , актами (про проведення контрольних замірів) від 15 квітня 2022 року № 1, 2 та від 19 квітня 2022 року № 3, 4, дорожніми (шляховими) листами № 742, 817, 1068, 1355, а також даними системи GPS моніторингу MAРON. Також Центром було встановлено приховування ОСОБА_2 нестачі дизельного палива, що підтверджується службовою запискою № 311 від 13 травня 2022 року в.о. начальника Білоцерківської СЕМД та долученими до неї матеріалами. Враховуючи викладене, Центром встановлено систематичне порушення ОСОБА_2 положень п. 2.15, 2.18, 2.20 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) Центру та абз. 2 п. 15, п. 16 Правил внутрішнього трудового розпорядку. З огляду на те, що до ОСОБА_2 раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, керуючись ст. 147 - 149 КЗпП України та розділом VІ Правил внутрішнього трудового розпорядку Центру, наказано звільнити ОСОБА_2 з займаної посади 18 травня 2022 року згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 7 т. 1).

Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід), в березні 2022 року ОСОБА_2 нараховано 19945,98 грн., в квітні 2022 року - 21497,39 грн. (а. с. 98 т. 1, 26 т. 2), разом 41443,37 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, судом першої інстанції були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є водієм екстреної медичної допомоги, знає доборе ОСОБА_2 12 років, разом працювали. Він та інші водії вважають, що позивач був безпідставно звільнений, це думка всього колективу. Пояснив, що з початку війни заправляли автомобілі швидкої з каністр. Механік контролював заправку та робив опечатування баку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що наразі він не працює, його було звільнено так як і ОСОБА_2 . До цього він працював водієм екстреної медичної допомоги. З позивачем працював майже 20 років. Через конфлікт з механіком, почалися перевірки. Зазначив, що завжди показники кілометражу вказували згідно лічильника, фельдшер своїм підписом підтверджував кілометраж. Паливні баки опечатувалися та малася печатка. До палива вони не мають жодного відношення. Як позивач так і всі інші водії, в тому числі і він, обов`язки виконували належним чином. Підтвердив, що паливо почали заправляти автомобілі з каністр з лютого 2022 року. Механік особисто заливав паливо та опечатував паливний бак стрічкою, на якій була печатка підприємства та заклеєна скотчем. Також наголосив, що йому не було відомо про те, що були пошкоджені камери відеонагляду, про це він, інші водії, в тому числі і позивач дізналися через два тижні від керівництва. Їм показували, що коли вони проходили, в цей час перестали працювати камери. Зазначав, що вони жодного відношення до цього не мають, камери ж встановлені на відстані чотири метри.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні зазначив, що він є інженером безпеки руху екстреної медичної допомоги. Зазначив, що він не має відношення до наповнення баку паливом та виявлення такої нестачі. Підтвердив, що дійсно автомобілі заправлялися з каністр, але скільки точно в каністрі палива при цьому, він не знає, так як не має мірника, тому точно встановити неможливо, лише приблизно. Зазначив, що не було опломбування, так як відсутній пломбіратор, та відповідно не могло бути печатки, оскільки така перебуває в Києві.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі № 537/3647/20 (провадження № 61-3526св22), від 27 липня 2022 року у справі № 754/695/20 (провадження № 61-16433св21) зазначено, що «у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на них трудовим договором, суди повинні з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року в справі № 554/9493/17, яка була належним чином врахована судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Отже, працівник може бути звільнений за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України лише в разі порушення трудової дисципліни чи невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які були допущені працівником після того, як до нього було застосовано дисциплінарне чи громадське стягнення (яке не скасоване та не втратило юридичної сили за давністю). При звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Верховний Суд у своїй практиці наголошує, що систематичність повинна полягати саме у фактах порушення та накладення за кожне окреме порушення дисциплінарного чи громадського стягнення. Лише сукупність цих елементів породжує систематичність невиконання обов`язків (постанова від 26 лютого 2020 року по справі № 757/14922/17-ц).

Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, яким він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом першої інстанції досліджено наказ № 4-с від 09 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани на підставі протоколу засідання Комісії зі службового розслідування від 28 квітня 2022 року за порушення п. 2.15 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та абзацу 2 п. 15 Правил внутрішнього трудового розпорядку за те, що він діяв нечесно (проявив нещирість) - не надав відомостей про особу, яка пошкодила камери відеоспостереження № 9 та № 12, хоча точно знає, хто саме вчинив відповідне пошкодження, та не зупинив її (а. с. 48, 201 т. 1).

Також судом першої інстанції досліджено протокол засідання Комісії зі службового розслідування від 28 квітня 2022 року, створеної наказом № 522 від 15 квітня 2022 року, за результатами якої встановлено, що комісією було досліджено відеозаписи з камер відеоспостереження, у момент зникнення зображення на камерах № 9 та № 12 сторонні особи у приміщеннях білоцерківської станції екстреної медичної допомоги були відсутні, а водії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 мали можливість особисто бачити особу, яка здійснила відповідне пошкодження кабелів живлення відеокамер; в поясненнях ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 відсутні вказівки на особу, яка здійснила перерізання кабелів живлення; установити в рамках дисциплінарного провадження, хто саме здійснив пошкодження кабелів відеоспостереження, за наявними доказами, немає можливості; водії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 порушили вимоги п. 2.15 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) КП КОР «КОЦЕМД МК» та абзацу 2 п. 15 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: працюють нечесно (проявили нещирість) - не надали відомостей про особу, яка пошкодила камери відеоспостереження № 9 та № 12, хоча точно знають, хто саме вчинив відповідне пошкодження, та не зупинили її у момент пошкодження кабелів живлення відповідних відеокамер; за результатами службового розслідування комісія пропонує оголосити догани ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (а. с. 61 т. 1).

Згідно п. 2.15 посадової інструкції водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) КНП КОР «КОЦЕМД МК», затвердженої наказом генерального директора від 30 грудня 2020 року № 584, яка також досліджувалась судом, водій повинен чітко виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку Станції, знати і дотримуватись правил особистої гігієни, етики та деонтології.

Абзацом 2 п. 15 Правил внутрішнього трудового розпорядку передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Судом першої інстанції звернуто увагу, що Правила внутрішнього трудового розпорядку не містять таких понять для працівників, як нещирість.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що відповідачем не надано переконливих доказів обізнаності позивача, хто вчинив пошкодження камер, та відповідно не зупинив цю особу.

В результаті повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, досліджених судом першої інстанції окремо і у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є формальним та зазначені в ньому обставини жодним чином не підтверджені та не обґрунтовані, наказ не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема в ньому не зазначено, в чому конкретно полягає порушення останнім трудових обов`язків та відповідно вини працівника.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками і звертає увагу, що передбачена ст. 139 КЗпП України вимога до працівників працювати чесно і сумлінно, на яку посилалася ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, поширюється лише на чесне і сумлінне виконання працівниками своїх трудових обов`язків, а не на їх особисту поведінку взагалі, та відхиляє необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поняттю «чесність», здійснив неповне з`ясування обставин справи та не надав жодної оцінки доказам, які долучав позивач до заяви про збільшення/уточнення позовних вимог.

Разом із тим, оскільки інкриміноване ОСОБА_2 наказом від 09 травня 2022 року № 4-с порушення у вигляді винного, на думку відповідача, неповідомлення особи, якою було пошкоджено майно відповідача, не має посилань на прояви нечесності (нещирості) під час виконання конкретних обов`язків позивача, які є складовими трудової функції працівника, передбачених його посадовою інструкцією, чи таких, що випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку, притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за п. п. 2.15 посадової інструкції та абзацу 2 п. 15 Правил внутрішнього трудового розпорядку не можна вважати законним, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд та який не спростовано доводами апеляційної скарги, про визнання такого наказу незаконним і його скасування.

Крім того, апеляційний суд враховує, що правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування всіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Однак в наказі від 09 травня 2022 року № 4-с оцінки письмовим поясненням ОСОБА_2 не надано і про наявність таких пояснень взагалі не зазначається.

Встановивши, що до дисциплінарної відповідальності позивача ОСОБА_2 було незаконно притягнуто наказом від 09 травня 2022 року № 4-с, суд першої інстанції дійшов також обґрунтованого висновку про відсутність систематичності невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, та застосування заходів дисциплінарного стягнення, що виключає підстави для звільнення позивача відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що є підставою для визнання незаконним та скасування наказу № 100-к від 16 травня 2022 року про звільнення позивача.

Крім того, суд першої інстанції з наказу № 100-к від 16 травня 2022 року встановив, що ОСОБА_2 звільнено з займаної посади з 18 травня 2022 року в зв`язку з тим, що останній систематично вказує невірні дані у дорожніх шляхових листах, приховує нестачу палива, чим порушено п. 2.15, 2.18, 2.20 Посадової інструкції водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль) Центру та абз. 2 п. 15, п. 16 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно п. 2.15, 2.18, 2.20 Посадової інструкції, водій зобов`язаний чітко виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку Станції, знати і дотримуватись правил особистої гігієни, етики та деонтології, вести встановлену обліково-звітну інформацію, раціонально витрачати паливно-мастильні матеріали та інші ресурси, правильно відображати пробіг та витрати пального в документах, берегти автотранспорт.

Згідно абз. 2 п. 15, п. 16 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Коло обов`язків (робіт), які виконує кожен працівник за своєю спеціальністю, кваліфікацією або посадою, визначається професійними обов`язками медичних і фармацевтичних працівників, а також обов`язками інших працівників, передбачених положеннями, посадовими інструкціями, технічними правилами та іншими документами, затвердженими у встановленому порядку, тарифно-кваліфікаційними довідниками робіт і професій робітників, кваліфікаційними довідниками посад службовців.

Судом першої інстанції з пояснень позивача і свідків (водіїв) встановлено, що позивач зазначав дані у маршрутних листах згідно лічильника автомобіля, і жодних претензій до них не було, та відхилено доводи відповідача про невірність цих даних підтверджено при проведені контрольних замірів через системи GPS моніторингу MAPON, оскільки підтвердження того, що така система встановлювалася в принципі та пройшла сертифікацію, відповідачем не надано, що викликає сумнів у достовірності таких даних.

Отже відповідач не довів суду, що перевага мала надаватися не відомостям, які вносив у дорожні (шляхові) листи позивач згідно з показниками лічильника, а системі GPS моніторингу MAPON, з огляду на відсутність в матеріалах справи розпорядчих актів Центру щодо запровадження на підприємстві систем GPS моніторингу та порядку їх використання, в тому числі для проведення контрольних замірів для перевірки правильності ведення обліково-звітної інформації та правильності відображення пробігу автотранспорту.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність та необхідність скасування наказу від 16 травня 2022 року № 100-к про звільнення позивача.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Встановивши, що ОСОБА_2 підлягає поновленню на роботі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу на дату ухвалення рішення, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню, тобто за березень та квітень 2022 року в розмірі 41 443,31 грн. за 61 календарний день та 196 днів вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

В постановах Верховного Суду від 13 серпня 2020 року в справі № 12716375/19, від 01 березня 2023 року в справі № 185/5224/21 (провадження № 61-12191св22) викладено правовий висновок, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та з урахуванням інших обставин.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, судом першої інстанції оцінено доводи позивача, що йому завдано моральні страждання, які полягають в тому, що після його незаконного звільнення був змінений усталений спосіб життя, порушено нормальні життєві зв`язки, він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя у воєнний стан, піклуватись про засоби для існування, витрачати свій час та кошти для захисту порушеного конституційного права на працю, не маючи інших джерел доходу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що позивачу дійсно завдано моральну шкоду, врахував характер та обсяг страждань, яких позивач зазнав внаслідок незаконного звільнення з роботи, виходячи з принципу співмірності, розумності та справедливості, визначив розмір компенсації за завдану моральну шкоду 1000 грн.

Судом першої інстанції допущено негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 430 ЦПК України, та вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 992,40 грн., в дохід держави - 4308,82 грн.

В силу вимог ст. 370 ЦПК України, оскільки частина доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вже були розглянуті під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», і не підлягають повторному розгляду, а оцінюються лише нові доводи, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості надати оцінку наступним доводам апеляційної скарги, окремі з яких були перефразовані, порівняно з попередніми доводами відповідача, однак без зміни їх суті:

про те, що суд першої інстанції неправомірно не залишив без розгляду заяву про збільшення/уточнення розміру позовних вимог, дійшовши передчасного висновку про задоволення заяви позивача в частині зміни як предмету, так і підстав позову, яка підлягала залишенню без розгляду у частині визнання незаконними та скасування наказу № 4-с та наказу № 100-к, а також підстав, якими обґрунтовувалась протиправність наказу № 4-с;

про те, що суд першої інстанції належним чином не проаналізував заяву про збільшення/уточнення розміру позовних вимог на предмет одночасної зміни підстав та предмету позову;

в частині обставин звільнення позивача - аргументи щодо пломбування (опечатування) баків транспортних засобів та невірної оцінки судом першої інстанції показань свідків; щодо так званої «помилки» позивача в частині відображення правильної кількості палива у баку транспортного засобу; щодо так званого «виявлення» позивачем нестачі палива у баку транспортного засобу; щодо актів контрольних замірів; щодо системи GPS моніторингу MAPON;

щодо оцінки судом першої інстанції обставин, на які не посилався позивач у заявах по суті спору;

Крім того, апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги, що оскільки останнім робочим днем позивача є 18 травня 2022 року, то поновити позивача на посаді можна виключно з 19 травня 2022 року, оскільки 18 травня 2022 року він працював.

Однак, зважаючи на те, що ці доводи були розглянуті під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» і не підлягають повторному розгляду, апеляційний суд відповідно до ст. 370 ЦПК України не вправі надавати оцінку таким доводам.

Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги, що судовий збір, який підлягав стягненню з відповідача за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мав становити 992,40 грн., з огляду на невідповідність цих доводів положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції вірно визначився з тим, що вимога майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 1331,62 грн., та навів відповідний розрахунок (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб ).

Апеляційний суд не приймає посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на ухвали Верховного Суду, якими вона обґрунтовували необхідність визначення розміру судового збору у розмірі 992,40 грн., зважаючи на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (а не ухвалах Верховного Суду).

Натомість, в постановах Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі № 757/55435/18-ц (провадження № 61-4050св22), від 23 січня 2024 року в справі № 757/37241/20-ц (провадження № 61-15667св21) зазначено, що судовий збір підлягав сплаті за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням відсотка задоволених позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, висновків суду першої інстанції не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки суду першої інстанції, яким була надана належна правова оцінка, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням, спростовуються матеріалами справи, змістом оскаржуваного судового рішення, і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 370, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року

залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 березня 2024 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.