КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/7021/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/60910/19

05 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника позивача Суб`єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 адвоката Чорного Євгенія Олександровича на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року ухваленого під головуванням судді Ільєвої Т.Г. у справі за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми в якості оплати, оренди,штрафних санкцій за порушення строку оплати орендних платежів,-

в с т а н о в и в:

18.11.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення 112 000,00 грн. в якості оплати оренди квартири АДРЕСА_1 , 46 000,00 грн. штрафних санкцій за порушення строку оплати орендних платежів, 20 000,00 грн. штрафних санкцій у відповідності до пункту 9.8 договору № 03/09 від 09.02.2017 р., 32 585,65 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в ході оренди квартири.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - Чорний Є.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Чорного Євгенія Олександровича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року - залишено без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року - залишено без змін.

04.07.2023року в провадження судді Ільєвої Т.Г. надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі 757/60910/19-ц.

Так, заявник вказує, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2021року було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Відтак, оскільки рішення набрало законної сили, то, на думку заявника, є всі підстави стягнути з позивача витрати на правову допомогу.

Таким чином, ОСОБА_3 просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 витрати на правову допомогу та експерта у розмірі 27 500, 00 грн.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Стягнуто з Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_2 ) витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, 09 січня 2024 року представник позивача Суб`єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 адвокат Чорний Євгеній Олександрович подавапеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказує на порушення судом першої інстанції принципу співмірності складності справи, обсягу робіт та затраченого часу з розміром затрачених витрат на оплату послуг адвокатів , що регламентується ч. 4 ст.137 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції зазначив, що при дослідженні документів наданих на підтвердження витрат прийшов до висновку, що вони є неконкретизовані, оскільки з документів, які надані стороною відповідача в ході розгляду справи, вбчається, що вони різняться між собою, в сумах та в наданих послугах.

Відтак, суд першої інстанції вважав, що вимоги заявника є належним чином необгрунтованими, неконкретизовані та належним чином не оформлені в силу звернення.

При цьому, оскільки з матеріалів справи вбачається, що стороною відповідача подавався відзив на позовну заяву, адвокат брав участь у судових засіданнях, що свідчить про те, що відповідачу надавалась правова допомога, а тому витрати мають бути відшкодовані.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 березня 2020 року у справі №520/8309/18, законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та ухвалах Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі №750/14822/21, від 24 травня 2023 року у справі №446/2455/21.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Аналіз положень статті 126 ЦПК України, ч.8 статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, що унеможливлює розгляд судом питання розподілу судових витрат без поновлення цього строку.

Законодавець не пов`язує подання доказів понесення витрат на правничу допомогу із моментом отримання рішення, а подання таких доказів пов`язується з датою ухвалення рішення, що й і зазначено в частині восьмій статті 141 ЦПК України, яка за своїм змістом є імперативною нормою і не допускає іншого тлумачення.

Крім того, приписи діючого ЦПК України не пов`язують право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку; в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року позовну заяву Суб`єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми в якості оплати, оренди,штрафних санкцій за порушення строку оплати орендних платежів- залишено без розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 05 червня 2020 року зверталась з клопотанням про вирішення питання розподілу судового збору.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Стягнуто з суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 27 500,00 грн. судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року скасовано додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Рішення по суті спору було ухвалено судом 07 квітня 2021 року.

Відповідач та його представник були присутніми в судовому засіданні під час ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, відповідач зобов`язаний був надати суду докази понесення таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення, тобто до 12 квітня 2021 року.

Проте лише 13 вересня 2021року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Як встановлено судом першої інстанції до заяви про ухвалення додаткового рішення було надано докази понесених судових витрат які є неконкретизовані, оскільки з документів, які надані стороною відповідача в ході розгляду справи, вбчається, що вони різняться між собою, в сумах та в наданих послугах. Відтак, суд першої інстанції вважав, що вимоги заявника є належним чином необгрунтованими, неконкретизовані та належним чином не оформлені в силу звернення.

В заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач не просила поновити строк на подання доказів щодо розміру понесених судових витрат в частині витрат на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача було подано заяву, в якій останній заперечував щодо задоволення заяви, оскільки вимоги є безпідставними та недоведеними.

Позивачем ОСОБА_1 були подані письмові заперечення, в яких зазначено, що вимоги відповідача є безпідставними, оскільки строки подачі заявлених витрат в ході розгляду справи відповідачем були порушені, заявлені витрати є завищеними, не відповідають принципу розумності.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного додаткового рішення, судом першої інстанції не вирішувалось питання про поновлення строку для подання доказів понесених витрат.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач та її представник були пристуніми в судовому засіданні 21 липня 2021 року під час ухвалення рішення по справі по суті.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18 (провадження №61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення слід було залишити без розгляду, оскільки докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу були подані з порушенням строків, передбачених частиною восьмою статті 141 ЦПК України, за відсутності поважних причин для поновлення такого строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 рокуслід скасувати та заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Суб`єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 адвоката Чорного Євгенія Олександровича - задовольнити.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу, у цивільній справі за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми в якості оплати, оренди,штрафних санкцій за порушення строку оплати орендних платежів- залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: