Провадження № 22-ц/812/469/24 Головуючий суду першої інстанції Паньков Д.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року м. Миколаїв Справа № 484/3655/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Панькова Д.А., в залі судового засідання в м. Первомайськ, повний текст якого складено 05 січня 2024 року, за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі АТ «Миколаївгаз») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.

Доводи позову обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку та споживачем природного газу, якому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 фактичний споживач - представник власника будинку АДРЕСА_1 , яка фактично проживала на час виявлення порушення, проживала та користувалася жилим приміщенням.

За зазначеною адресою встановлені газові прилади: ПГ 4 (плита газова) - 1 шт., газовий котел (АОГВ-Термо) - 1 шт., лічильник газу - G-4 Самгаз № 2424937, 2004 року випуску.

26 січня 2022 року представниками АТ «Миколаївгаз» в квартирі відповідачів було виявлено порушення, передбачене підпунктом 3 пункту 1 глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, яке полягає в несанкціонованому втручанні в роботу ЗВТ- самовільний демонтаж газового лічильника.

Про зазначений факт складено Акт про порушення № 002199 який підписано представником відповідача ОСОБА_2 без зауважень.

Відповідно до Акту про порушення № 002199 від 26 листопада 2022 року, відповідача запрошено на засідання комісії Оператора ГРМ з розгляду зазначеного Акту на 09 грудня 2022 року.

Засідання комісії було відкладено на 30 грудня 2022 року. Відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд комісії на зазначену дату, листом-запрошенням № 54003.1-СЛ-17514-1222 від 14 грудня 2022 року. З даним повідомленням ОСОБА_2 ознайомлена під особистий підпис та просила розглянути даний Акт порушення без її участі.

30 грудня 2022 року за результатом розгляду Акту про порушення комісія прийняла рішення задовольнити Акт № 002199 від 26 листопада 2022 року та провести нарахування згідно Кодексу газорозподільних систем.

В подальшому АТ «Миколаївгаз» було здійснено нарахування необлікованих об`ємів природного газу - 2 881,41 м. куб та їх вартість склала 67 664.32 грн, про що було повідомлено на адресу відповідачів, яке було отримано 15 червня 2023 року. Проте вартість необлікованих об`ємів природного газу відповідачами не сплачена.

Посилаючись на викладене, АТ «Миколаївгаз» просило суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Миколаївгаз» вартість необлікованого об`єму природного газу в розмірі 67 664.32 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» вартість не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 67 664.32 грн та судовий збір в сумі 2 684 грн, а всього стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 70 348.32 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що газовий лічильник, офіційно встановлений у будинку, який належить відповідачу ОСОБА_1 , на момент перевірки працівниками позивача був відсутній, отже відповідач ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за порушення вимог щодо отримання природного газу.

В той же час позивачем не доведено вину відповідача ОСОБА_2 у виявлених перевіркою порушеннях.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не було надано жодного доказу того, що належний скаржнику будинок на день складення акту був підключений до центральної мережі газопостачання та що у ньому були газові прилади через яких було б можливе споживання природного газу, що виключає можливість заявляти про компенсацію його вартості.

Відповідач в ході розгляду справи звертав увагу суду на те, що відповідно до записів в Акті про порушення, а саме в пункті 3.2 вказано, що у будинку по АДРЕСА_1 відсутні газові прилади, які підключені до газової мережі.

Відповідно до Акту обстеження станом на 26 листопада 2022 року, у будинку по АДРЕСА_1 альтернативне опалення, а газові прилади демонтовані.

Також суду повідомлялось та були надані відповідні докази того, що за останні шість місяців перед складенням акту про порушення не користувались газовими приладами та газом який постачає позивач, у зв`язку з тим, що в березня 2022 року в будинку по АДРЕСА_1 було встановлено твердопаливний котел, який не працює на природному газі та не підключений до центральної газової мережі, що підтверджується відповідними фото встановленого у будинку котла, які надані суду разом з документами які підтверджували встановлення в будинку альтернативного опалення.

Позивачем було визнано той факт, що відповідач не мав змоги використовувати природній газ, який постачає позивач, оскільки труба вводу була перекрита і опломбована позивачем, але просить суд стягнути заборгованість за використаний відповідачем належний позивачу газ лише за фактом самовільного демонтажу газового лічильника, але оскільки такий природний газ фактично не міг бути використаний незалежно від того чи був встановлений газовий лічильник чи ні, тому у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за необліковані об`єми природного газу, оскільки така міра відповідальності за відсутності постачання газу та газових приладів у будинку не передбачена діючим законодавством.

Таким чином для компенсації позивачу вартості необлікованих об`ємів природного газу немає необхідності, так як відсутній сам факт витрат позивачем природного газу які були б не обліковані з вини відповідача.

Суд при ухваленні рішення не повинен був тлумачити норму, яка закріплена в пункті 1 глави 3 розділу 11 Кодексу газорозподільних систем, на користь лише позивача по справі таким чином, що розрахунок заборгованості проводиться на основі тих приладів, які були підключені до будинку в 2005 році згідно акту про підключення, оскільки дана норма є імперативною і в ній не вказано про розрахунок/компенсацію на підставі приладів які первинно підключені до газової мережі, тому суд повинен був застосувати дану норму в точній відповідності до того, як вона визначена, а саме розраховуючи необліковані об`єми природного газу на підставі тих приладів, які в наявності на момент виявлення порушення оператором ГРМ.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не вказав чому не взяв до уваги фото твердопаливного котла у належному відповідачу будинку та доказів про те, що саме твердопаливний котел був встановлений та використовувався у будинку за останні 6 місяців перед складанням акту про порушення.

Також суд не звернув своєї уваги на ту обставину, що у будинку відсутні будь-які газові прилади, а на фотографії долученій позивачем до позовної заяви видно, що до газової труби не приєднано ніяких газових приладів і дана труба є відкритою і нічим не заглушена, тому по ній не відбувається газопостачання, тому підстави з яких відповідачу було здійснено нарахування заборгованості за не облікова об`єми природного газу є незаконними.

АТ «Миколаївгаз» надало відзив на апеляційну скаргу.

У своєму відзиві позивач зазначав, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи викладені в апеляційній скарзі такими, що не заслуговують на увагу, які були досліджені в суді першої інстанції.

20 травня 2019 року ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 підписана заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів). Таким чином, відповідач знаходиться в правовідносинах з АТ «Миколаївгаз», як з оператором ГРМ виключно з санкціонованого доступу споживача до газорозподільної системи в мережах приєднаної потужності його об`єкта і тільки з санкціонованого відбору природного газу споживачем.

Факт правовідносин між сторонами підтверджується підписаною заявою-приєднання до умов договору розподілу природного газу та приєднаний до умов Договору з персоніфікації даними Споживача, які зазначені в даній заяві, відповідно до яких, відповідач приєднався з газовими приладами та лічильником газу G-4 Самгаз № 2424937, 2004 року випуску.

Відповідно до пункту 4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, саме власник (споживач природного газу) несе відповідальність (відповідає) за збереження і цілісність вузла обліку природного газу (ВОГ) та пломб, зокрема, лічильника газу та пломб (відбитків їх тавр), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті.

Позивачем було доведено факт виявлення порушення - самовільний демонтаж газового лічильника та його відсутність, відповідно було застосовано порядок перерахунку (донарахування) у разі виявлення порушення.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на невірне застосування відповідальності покладеної на останнього у разі виявлення порушення не містять належного обґрунтування, а є наслідком невірного тлумачення відповідачем норм права, що свідчить про відсутність підстав для здійснення нарахувань невірним.

Розрахунок не облікованих об`ємів природного газу, нарахований за виявлене порушення - несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (самовільний демонтаж лічильника) за адресою споживача, виконаний відповідно до вимог діючого законодавства. Доводити споживання природного газу газовими приладами та визначати об`єм газу газовим лічильником, які введені в експлуатацію, немає необхідності, так як під час виявлення порушення в будинку скаржника було застосовано інші норми діючого законодавства, а саме передбачені пунктом 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено,

ОСОБА_1 є власником приватного будинку за адресою проживає по : АДРЕСА_1 , та є споживачем природнього газу (побутовий газовий лічильник типу G-4 Самгаз № 2424937, 2004 року виписку). Послуги з газопостачання за вказаною адресою надає АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

З середини 2021 року в будинку проживає ОСОБА_2 разом з чоловіком та дитиною.

З березня 2022 року в будинку було встановлено твердопаливний котел «Праймс».

Відповідно до Акту про порушення від 26 листопада 2022 року № 002199 співробітниками АТ «Миколаївгаз» при проведенні огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено порушення, передбачене підпунктом 3 пункту 1 глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, яке полягає в несанкціонованому втручанні в роботу ЗВТ- самовільний демонтаж газового лічильника. Лічильник та газові прилади в наявності відсутні. З цим актом ознайомлена та підписала його без зауважень ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу засідання постійно діючої робочої комісії з розгляду актів про порушення відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем 30 грудня 2022 року прийнято рішення про задоволення Акту про порушення від 26 листопада 2022 року № 002199. Про результати розгляду акту повідомлено на адресу ОСОБА_1 . До повідомлення додано акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості від 13 квітня 2023 року, яким ОСОБА_1 донараховано обсяг природного газу 1 287.72 м. куб на суму 67 664.32 грн за період з 28 травня 2022 року по 25 листопада 2022 року.

Відповідач ОСОБА_1 так само як і ОСОБА_2 був повідомлений про складання Акту про порушення, так само запрошувався на засідання комісії з розгляду акту, але не прийшов та не надав жодних заперечень проти цього Акту.

Згідно з частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРС) (в редакції на день складання акту про порушення), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРС визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління (оператор ГРС);

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Споживачем природного газу є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРС оператора ГРС, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема як сировини, а не для перепродажу.

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРС взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРС, включаючи забезпечення оператором ГРС цілодобового їх доступу до ГРС для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між оператором ГРС та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

За приписами пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРС для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРС.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРС, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРС та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРС у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРС для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРС (до ГРС якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРС з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРС, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРС.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРС та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРС, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем без укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Пунктом 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою типового договору.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРС та має подати до оператора ГРС письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Пунктом 1 глави 2 розділу ІХ Кодексу ГРС встановлено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: наявність несанкціонованого газопроводу; несанкціоноване відновлення газоспоживання; несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ) (комерційного вузла обліку газу (ВОГ), зокрема лічильника газу; несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Оператор газорозподільної системи при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право оглядати комерційний вузол обліку газу та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціонований відбір природного газу - це відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ)/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу у оператора газорозподільної системи (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, зокрема лічильника газу.

За збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування (пункт 4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем).

Абзацом 1 пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму не облікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у ї сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» довело належними і допустимими доказами факт несанкціонованого втручання у роботу спірного газового лічильника (самовільний демонтаж облікового засобу), який був встановлений у домоволодінні ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що призводило до викривлення даних обліку природного газу, а отже з ОСОБА_1 підлягає до стягнення вартість необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу у розмірі 67 664.32 грн, розмір якої не спростовано ОСОБА_1 .

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Обґрунтованим слід визнати висновок суду про те, що виявлені при проведенні працівника АТ «Миколаївгаз» порушення (самовільний демонтаж газового лічильника), свідчать про наявність втручання зі сторони споживача у засіб обліку природного газу, що у свою чергу призвело до викривлення даних обліку.

Доводи апеляційної скарги про те, що власник будинку не користується жодним газовим прибором, в будинку вони взагалі відсутні, опалення будинку відбувається через твердопаливний котел є неприйнятними з огляду на таке.

Побутовий споживач, яким у нашій справі є відповідач ОСОБА_1 перебуває у договірних відносинах з АТ «Миколаївгаз», як з оператором ГРМ виключно з санкціонованого доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об`єкта і тільки з санкціонованого відбору природного газу споживачем.

Отже дії ОСОБА_1 щодо демонтажу лічильника газу, технічне переоснащення газових приборів, відмови від послуг з газопостачання, а також розірвання договору розподілу природного газу повинні відбуватися за певною процедурою, визначеною Кодексом ГРС, а саме за участю працівників оператора ГРМ.

Так, відповідно до положень пункту 7 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС якщо за ініціативою споживача необхідно припинити газопостачання (розділ природного газу) на об`єкт споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції и технічного переоснащення або з інших причин, споживач не пізніше ніж за сім днів повинен письмово повідомити про це оператора ГРМ та узгодити з ним дату припинення газопостачання (розподілу газу), а оператор ГРМ в узгоджену із споживачем дату зобов`язаний припинити газопостачання (розподіл природного газу) споживачеві.

Пломбування та розпломбування газового обладнання на об`єктах споживачів, що пов`язані з припиненням/обмеженням або відновленням газопостачання (розподілу природного газу), виконується оператором ГРМ відповідно до вимог розділу Х Кодексу ГРС.

При припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один із яких залишається у споживача (пункт 4 глава 7 розділ VI Кодексу ГРС)

З таким актом та із заявою про розірвання договору розподілу природного газу споживач зобов`язаний звернутися до оператора РГМ.

За встановленими обставинами справи ОСОБА_1 зазначених вимог законодавства не дотримався, діючи самовільно без узгодження своїх дій з оператором ГРМ демонтував (відсутній в наявності) лічильник газу та встановлене раніше газове обладнання, що рахувалось в будинку. Такі протиправні дії відповідача правильно розцінені судом першої інстанції як несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, та дає підстави оператору ГРМ для нарахування необлікованих об`ємів природного газу.

При цьому сам факт відсутності на момент виявлення правопорушення газових приладів в будинку не спростовує виявлене правопорушення та не звільняє споживача від нарахування необлікованих об`ємів природного газу.

Не заслуговують на увагу й аргументи апеляційної скарги про обмеження газопостачання до будинку відповідача перекриттям газової мережі зовнішнього газопостачання, оскільки, по-перше, ці обставини не підтверджені відповідними доказами, а по-друге, відповідно до пункту 9 глави 6 Розділу VI Кодексу ГРС припинення або обмеження розподілу природного газу (споживання) не звільняє споживача зобов`язання оплати послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків розірвання цього договору.

Таким чином правильним є висновок суду, що дії АТ «Миколаївгаз» щодо нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу у зв`язку з виявленим порушенням (несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ) є такими, що відповідають нормам пункту 1 глави 2 та пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС.

В цій частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та не може бути скасоване.

Разом із тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд припустився помилки.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (пункт 4 частина 1 статті 376 ЦПК України).

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентується статтею 141 ЦПК України, зокрема, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи (а.с. 90).

Не врахувавши, що відповідно до Закону «Про судовий збір» ОСОБА_1 користується пільгами щодо сплати судового збору, суд безпідставно присудив з нього на користь позивача судовий збір. В цій частині рішення суду підлягає скасуванню, при цьому судові витрати мають бути компенсовані АТ «Миколаївгаз» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що сума судового збору не підлягає стягненню з відповідача, резолютивну частину судового рішення слід змінити, виключивши з резолютивної частини рішення суду першої інстанції посилання на загальний розмір суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 з урахуванням розміру судового збору 70 348 грн 32 коп.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» 2 684 грн судового збору.

Резолютивну частини оскаржуваного рішення змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення суду першої інстанції посилання на загальний розмір суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , з урахуванням розміру судового збору 70 348 грн 32 коп.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 26 березня 2024 року.