Справа № 276/532/24
Провадження по справі 2/276/214/24

У Х В А Л А

15 березня 2024 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражський А.М., вирішуючи питання про відкриття провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 до Хорошівської об`єднаної територіальної громади в особі Хорошівської селищної ради та ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати його добросовісним набувачем земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :04:002:1009, що розташована за межами населених пунктів Хорошівської селищної ради Житомирської області.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04.01.2024 відкрито провадження за позовом Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області до нього про витребування вказаної земельної ділянки, у зв`язку з порушеннями під час отримання її у власність продавцем ОСОБА_2 .

Вказаним позовом оспорюється належним чином набуте право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду для захисту свого права власності.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до абзацу першого пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі ст. 388 ЦК України має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Таким чином, не може бути задоволена вимога про визнання добросовісним набувачем, оскільки за своєю суттю взагалі не може бути позовною вимогою, а є лише складовою, що підлягає встановленню, при обґрунтуванні іншої позовної вимоги. Доводи щодо добросовісності набувача та відсутності підстав для витребування набутого майна можуть бути висловлені в рамках справи про витребування майна.

Більше того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна саме при розгляді судами справ за віндикаційними позовами про витребування майна.

Судові рішення ухвалені за відсутності перевірки добросовісності або недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатись такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Зокрема, такі висновки зроблені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі № 925/1351/19; від 26.06.2019 року у справі №669/927/16-ц; від 01.04.2020 року у справі № 610/1030/18.

Отже, добросовісність чи недобросовісність відповідача за віндикаційним позовом, це одна із вагомих обставин, яка має бути встановлена судом при розгляді справи про витребування майна, однак визнання добросовісності не може бути предметом цивільної справи.

Разом із цим, суд зазначає про те, що встановлення добросовісності чи недобросовісності дій відповідача не виключає повного або часткового задоволення віндикаційного позову.

З огляду на те, що у провадженні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області вже перебуває на розгляді цивільна справа за позовом про витребування земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , а тому саме в цій справі має перевірятись добросовісність набуття права власності на нерухоме майно.

Стаття 44 ЦПК України визначає обов`язок учасників судового процесу та їхніх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною 2 вказаної статті залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. (ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України).

З огляду на те, що ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про визнання його добросовісним набувачем, що за своєю суттю не може бути самостійним предметом позову та не є належним способом захисту, а тому за відсутності предмета спору такі дії заявника судом розцінюються як зловживання процесуальними правами.

Враховуючи положення ст. 44 ЦПК України, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин позовну заяву слід повернути ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 44, 353, 354 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Хорошівської об`єднаної територіальної громади в особі Хорошівської селищної ради та ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Збаражський