КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року та ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2020 року по 01.08.2021 року у розмірі 13 786 грн. 88 коп., з яких: 12 623 грн. 50 коп. - основний борг, 283 грн. 32 коп. - 3 % річних від простроченої суми, 880 грн. 06 коп. - індекс інфляції; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 199 від 05.10.2005 року та авізо № 293 від 27.04.2006 року житловий багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування.

При цьому, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку по бульвару АДРЕСА_1 від 09.06.2016 року та від 09.12.2019 року ТОВ «Новобудова» визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

28.02.2020 року між Товариством та уповноваженими зборами співвласників будинку підписаний Договір № 14-б про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, за умовами якого ціна послуги з управління (крім квартир та нежитлових приміщень першого поверху) становить 7,54 грн. (в тому числі податок на додану вартість) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,46 грн. відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що міститься у додатку 5 до договору; винагороду управителю в розмірі 1,08 грн. на місяць.

Тобто, враховуючи площу квартири АДРЕСА_3 у будинку, а саме 95,40 кв.м., загальна вартість послуги з управління багатоквартирним будинком становить у період з 01.03.2020 року по 01.08.2021 року 719 грн. 30 коп. в місяць.

З урахуванням викладеного, загальний розмір заборгованості відповідача за спожиті нею житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2020 року по 01.08.2021 року складає 13 786 грн. 88 коп., з яких: 12 623 грн. 50 коп. - основний борг; 283 грн. 32 коп. - 3 % річних; 880 грн. 06 коп. - інфляційні втрати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2021 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Новобудова» про визнання недійсним договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та про стягнення моральної шкоди (т. 1, а.с. 110, 111).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новобудова» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2020 року по 01.08.2021 року у розмірі 12 623 грн. 50 коп., інфляційні втрати за період з 01.03.2020 року по 16.03.2020 року у розмірі 5 грн. 92 коп., 3 % річних за період з 01.03.2020 року по 16.03.2020 року у розмірі 0 грн. 97 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 079 грн. 55 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання щодо оплати за житлово-комунальні послуги відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не здійснює платежі за житлово-комунальні послуги у повному обсязі, а також не надала суду доказів щодо неналежного надання послуг позивачем та відсутності заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг відповідачем.

Разом з тим, встановивши, що на території України з 12.03.2020 року було запроваджено карантин, не період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (Сovid-19)» заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування та стягнення судом 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу за житлово-комунальні послуги з 17.03.2020 року є помилковим та таким, що порушує норми чинного законодавства.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить: скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2021 року по справі № 755/14679/21; скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2022 року та повернути справу до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду в одному провадженні позовних вимог за первісним і зустрічним позовами.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано наступні обставини в їх сукупності:

- На загальних зборах співвласників 09.12.2019 року не розглядалось питання про визначення переліку та розміру витрат на управління будинком, по якому рішення мало бути прийняте співвласниками, що сукупно володіють квартирами та/або нежитловими приміщеннями, площа яких перевищує 75 % загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень будинку, а питання про затвердження умов Договору, рішення щодо якого тільки за формальними ознаками прийняте співвласниками, яким належить більше 50 % загальної площі квартир та нежитлових приміщень будинку, не містить істотної умови щодо ціни послуги з управління багатоквартирним будинком, складовою якої є винагорода управителю, що, у свою чергу, свідчить про відсутність волевиявлення співвласників щодо укладення договору з ТОВ «Новобудова» на умовах, на яких він підписаний окремими уповноваженими особами співвласників;

- Співвласники не погодили не тільки п. 39 Договору щодо зміни в односторонньому порядку позивачем розміру витрат на управління багатоквартирним будинком, а взагалі не визначили перелік та розмір витрат на управління будинком;

- Повноваження трьох осіб, які підписали договір, були вперше припинені рішенням зборів 13.12.2019 року, а отже з огляду на фактичну відсутність волевиявлення, а саме відсутність достатньої кількості дійсних голосів «за» у протоколах зборів співвласників, і враховуючи фальсифікацію рішень зборів співвласників, повноважень ці особи не мали зовсім, оскільки укладаючи договір діяли вони начебто на підставі протоколів, якими оформлені рішення, що мають бути визнані недійсними;

- Співвласники жодним чином не були повідомлені про рішення зборів 09.06.2016 року та 09.12.2019 року, чим порушено ч. 10 ст. 30 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»;

- У листках письмового опитування до протоколів загальних зборів співвласників 09.06.2016 року та 09.12.2019 року в численних випадках замість ПІБ власника квартири вказано ПІБ іншої особи, натомість не вказано реквізити документа, що підтверджує повноваження представництва інтересів співвласника для участі у письмовому опитуванні, чим порушено ч. 8 ст 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»;

- Відповідач не був належним чином повідомлений про проведення зборів співвласників, чим порушено його брати участь в управлінні будинком, тобто право на участь у прийнятті рішень щодо управління будинком через неможливість висловлення своєї позиції і голосування щодо всіх пунктів порядку денного відповідних зборів;

- Рішення, прийняті загальними зборами співвласників, які відбулись 07.02.2021 року, стали підтвердженням відсутності станом на 28.02.2020 року визначеного ч. 6 ст. 10 Закону волевиявлення співвласників щодо підтвердження умов Договору, та фактично підтвердженням рішень зборів співвласників 13.12.2019 року щодо переобрання уповноважених осіб і щодо пролонгації діючого договору на 2020 рік із збереженням тарифів 2019 року.

При цьому, відповідач зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоцільність розгляду первісного та зустрічного позову в одному провадженні, оскільки задоволення зустрічного позову виключає наявність у ТОВ «Новобудова» матеріально-правової підстави для нарахування заборгованості за договором.

Також, вказував на неврахування судом першої інстанції того, що процесуальні документи, які направлялися представником позивача - Яценко Т.Ю. , були подані з грубим порушенням норм ЦПК України, оскільки чинне законодавство України вимагає надання до суду саме оригіналу довіреності, а не копії, тому що лише оригінал довіреності підтверджує повноваження представника на подачу позовної заяви.

У червні 2023 року позивачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись, серед іншого, на те, що рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку по бульвару Верховної Ради, 14-Б, в м. Києві від 09.06.2016 року та від 09.12.2019 року, оформлені протоколами зборів співвласників від 24.06.2016 року та від 25.12.2019 року, на яких ТОВ «Новобудова» визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку, затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, обрано уповноважених осіб співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, та уповноважено Товариство на укладення з підрядною організацією договору про надання послуги з вивезення твердих побутових відходів на умовах, погоджених сторонами, та здійснювати розрахунки зі співвласниками за спожиті послуги, - прийняті та оформлені у відповідності до діючих законодавчих вимог, зокрема у відповідності до повноважень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Також, вказував, що у матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким би визнавалися недійсними прийняті співвласниками будинку на зборах рішення від 09.06.2016 року та від 09.12.2019 року, оформлених протоколами зборів співвласників від 24.06.2016 року та від 25.12.2019 року, згідно з якими ТОВ «Новобудова» визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, обрано уповноважених осіб співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, та уповноважено товариство на укладення з підрядною організацією договору про надання послуги з вивезення твердих побутових відходів на умовах, погоджених сторонами, та здійснювати розрахунки зі співвласниками за спожиті послуги.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» від 05.10.2005 року № 199 житловий будинок по бул. Верховної Ради у м. Києві передано на баланс, обслуговування і експлуатацію без права відчуження ТОВ «Новобудова» (т. 1, а.с. 9), що також підтверджується авізо № 293 від 27.04.2006 року про передачу на баланс для зарахування в основні фонди (т. 1, а.с. 10).

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 загальною площею 95,40 кв.м., житловою площею 52,80 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 10.05.2006 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (т.1, а.с. 11).

Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених 09.06.2016 року, оформлених протоколом від 24.06.2016 року, вирішено, серед іншого, що управителем багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , визначено ТОВ «Новобудова» та уповноважено його подати на зберігання протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку; обрано уповноважених осіб.

Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених 09.12.2019 року, оформлених протоколом від 25.12.2019 року, вирішено: затвердити умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по бул. Верховної Ради, 14Б, у м. Києві, уповноважено ТОВ «Новобудова» на укладання з підрядною організацією договору про надання послуги з вивезення твердих побутових відходів на умовах погоджених сторонами та здійснювати розрахунки зі співвласниками за спожиті послуги (т. 1, а.с. 133).

28.02.2020 року між ТОВ «Новобудова» в особі генерального директора Гончаренка Анатолія Івановича , що діє на підставі Статуту, та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в особі ОСОБА_4 (н/п № НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (кв. АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 (кв. АДРЕСА_5 ), ОСОБА_7 (кв. АДРЕСА_6 ), ОСОБА_8 (кв. АДРЕСА_7 ), що діють на підставі Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 09.06.2016 року, укладено договір № 14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (т. 1, а.с. 12-14).

Відповідно до п. 1 договору № 14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.02.2020 року управитель зобов'язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов'язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цого договору.

Як передбачено п. 3 договору, послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб співвласників та мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладання індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно змісту п. 10 договору №14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком ціна послуги з управління становить: 7,54 грн (в том числі ПДВ) на місяць за 1 кв.м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та виключає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку врозмірі 6,46 грн відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що міститься у додатку 5 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 1,08 грн на місяць.

Рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по бульвару АДРЕСА_1 , що відбулися 07.02.2021 року, оформленим протоколом від 10.02.2021 року, серед іншого, припинено повноваження уповноважених осіб співвласників, обраних загальними зборами співвласників від 09.06.2016 року (т. 2, а.с. 1-10).

Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2020 року по 01.08.2021 року за ОСОБА_1 , як власником квартири АДРЕСА_3 , обліковується заборгованість за надані послуги у розмірі 12 228 грн. 10 коп. (т. 1, а.с. 58).

Згідно з розрахунками 3 % річних за період з 01.03.2020 року по 01.08.2021 року та інфляційних втрат за період з 01.03.2020 року по 01.08.2021 року ТОВ «Новобудова» нарахувало 3% річних у розмірі 283 грн. 32 коп. та інфляційні втрати у розмірі 880 грн. 06 коп. (т. 1, а.с. 59, 60).

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували як відсутність заборгованості у відповідача у заявленому до стягнення розмірі, так і неналежного надання послуг позивачем, матеріали справи не містять.

Так, як передбачено у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.

За положеннями ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За змістом ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

За визначеннями, які вживаються в цьому Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та містяться в ст. 1 Закону, багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно з положенням ч.1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

У постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі № 802/2021/16-а (провадження № К/9901/34858/18) міститься такий висновок: формування тарифів і їх затвердження це різні за своїм змістом поняття, при чому формування тарифів другої групи житлово-комунальних послуг здійснюється виключно відповідним підприємством, що надає послуги, а встановлення тарифів на такі послуги здійснюється органом місцевого самоврядування в межах його компетенції та у спосіб, визначений законом.

Таким чином, встановивши, що позивач є управителем будинку АДРЕСА_1 , який надавав послуги згідно з договором від 28.02.2020 року, а відповідачем, у свою чергу, не було надано жодних належних та допустимих доказів щодо неналежного надання послуг позивачем та відсутності заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані житло-комунальні послуги у розмірі 12 228 грн. 10 коп.

Також, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, обґрунтовано стягнута судом першої інстанції сума трьох процентів річних та інфляційних втрат судом апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки апеляційна скарга не містить доводів на їх спростування.

Посилання апелянта на відсутність волевиявлення співвласників будинку щодо затвердження умов договору, а також допущення інших численних порушень вимог закону при прийнятті рішень зборів співвласниками будинку, колегія суддів вважає безпідставними, адже як вказаний договір, так і рішення зборів, оформлені протоколами, ані судом, ані будь-яким іншим уповноваженим органом у встановленому порядку визнані недійсними чи скасовані не були.

Більш того, правомірність рішень, оформлених протоколами, та договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не є предметом даного спору.

У свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні належні докази та допустимі докази як того, що вищенаведені житлово-комунальні послуги відповідачем не отримувалися, так і того, що відповідач виконував свої зобов`язання за договором щодо оплати наданих послуг.

Посилання апелянта на безпідставну відмову суду першої інстанції про прийняття до розгляду разом із первісним позовом її зустрічного позову про визнання недійсним договору про надання послуги з управління багатоквартирного будинку та стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, адже, як вірно встановлено судом першої інстанції, вимоги за первісним та зустрічним позовами є різними як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін спору, що зумовлює самостійний предмет доказування, тобто не є однорідними.

Інші доводи апеляційної скарги, з огляду на предмет даного спору, а також встановлені обставини справи, жодним чином не впливають на спірні правовідносини, оскільки не доводять та не спростовують встановленого судом першої інстанції факту порушення відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законні, правильні по суті і справедливі судові рішення, спрямовані на ефективний захист порушених прав позивача. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, у справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку з залишенням без змін судового рішення по суті позовних вимог, підстави для скасування додаткового рішення відсутні.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року - залишити без змін.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: