Провадження № 2/522/919/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю; за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення факту проживання в квартирі та визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 16.11.2022 року надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 . з листопада 2006 року з дозволу наймача ОСОБА_3 по даний період часу проживає у кімнаті площею 13,2 кв.м., загальної площі 19,92 кв.м. 201/1000 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . На той час ОСОБА_3 була одинокою особою похилого віку, яка потребувала допомоги як фізичної, так і матеріальної.

22.12.2011 року ОСОБА_3 отримала Свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_1 , зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 8-23655 на 201/1000 частин складає 19,92 кв.м загальної площі 114,80 кв.м. квартири АДРЕСА_2 , виданого департаментом міського господарства Одеської міської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що 02.02.2012 року реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1145 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з 201/1000 частин п?ятикімнатної квартири спільного заселення загальною площею - 114,8 кв.м. житловою площею - 71,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

20.11.2018 року позивач звернувся до Приморської нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом, якою відкрито спадкову справу № 84с/2018 до майна померлої ОСОБА_3 .

Інші 799/100 частин вищезазначеної квартири спільного заселення належать на праві власності: 151/1000 частини ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 22.12.2020 року, 315/1000 частини ОСОБА_4 , 333/1000 частини ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 мала намір укласти зі позивачем договір довічного утримання. З цією метою вона приватизувала квартиру і стала власником 201/1000 частки квартири спільного заселення № 2, згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.12.2011 року. ОСОБА_3 не довела свій намір до кінця, так як захворіла на рак. Багато грошей йшло на лікування. Так як у ОСОБА_3 була мінімальна пенсія, то власних коштів їй не вистачало ні на лікування, ні на інші потреби. Позивач багато працював, в нього були певні доходи, своєї сім`ї ще не було і він міг вільно розпоряджатися своїми коштами на користь ОСОБА_3 . Крім того, між позивачем та ОСОБА_3 склалися родинні відносини, а після її пропозиції жити разом - з листопада 2006 року він став проживати з нею однією родиною. Всі комунальні платежі здійснювались згідно розрахункових книжок та особистого рахунку, виписаних на її прізвище, ім`я по-батькові ОСОБА_3 як співвласника квартири АДРЕСА_2 . Пізніше з 2012 року у вказаній квартирі зі мною стали жити моя дружина - ОСОБА_5 та їх діти: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

20.11.2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса для того, щоб оформити право на спадщину 201/1000 частин квартири - заселення (19,92 кв.м.) яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На його звернення він отримав письмову відповідь про те, що спадкову справу стосовно майна ОСОБА_3 відкрито № с/с 84с/2018р., і для того, щоб вступити у спадщину йому потрібно надати документи, які підтверджують родинні стосунки Таким документом може бути рішення суду про встановлення факту проживання однією родиною.

25.01.2022 року вих N? 22/09-14 Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса в особі державного нотаріуса Пенчева Костянтина повторно направила на адресу позивача відповідь, згідно якої повідомлено, що 30.11.2018 року заведена спадкова справа № 84с/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Роз`яснено про необхідність надання оригіналів документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем або пропоновано звернутися до відповідного районного суду за захистом своїх прав.

У зв`язку з багаторічним проживанням позивача та його родини у частині квартири, яка належала ОСОБА_3 , він вважає, що має право на звернення до суду з позов про визнання права власності за набувальною давністю.

Матеріали позову суддя отримала 17.11.2022 року.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 08.12.2022 року.

Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 09.12.2022 року.

Ухвалою суду від 13.12.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 23.01.2023 року.

11.01.2023 року від Одеської міської ради на адресу суду поштою надійшов відзив, в якому просили відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .

В обґрунтування відзиву зазначено, що у матеріалах справи відсутні докази відкритого, безперервного і добросовісного володіння спірним нерухомим майном протягом 10 років, а відтак у позивача не виникло права на набуття ним права власності за набувальною давністю, крім того додані до позову документи не є належними, достатніми та допустимими доказами для підтвердження звалених позивачем вимог. (а.с. 111-116 т. 1)

У підготовче засідання призначене на 23.01.2023 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 адвокат Жердецька Л.В. на електронну адресу суду надала заяву про відкладення. Розгляд справи відкладено на 20.02.2023 року.

20.02.2023 року представник позивача на електронну адресу суду надала відповідь на відзив. (а.с. 152-157 т. 1)

В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що станом на 2006 рік ОСОБА_3 проживала у квартирі АДРЕСА_2 та була зареєстрована за даною адресою з 1977 року. 22.12.2011 року ОСОБА_3 приватизувала 201/1000 частини квартири спільного заселення, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 проживала самостійно у вказаній кімнаті. До приватизації розпоряджалась на свій розсуд даною житловою площею. У 2006 році позивачу виповнилося 15 років, спочатку просто допомагав ОСОБА_3 , а у листопаді 2006 року вона запропонувала йому жити у неї. ОСОБА_3 аргументувала свою пропозицію тим, що для нас так буде вигідно, оскільки йому не доведеться платити орендну плату за квартиру, а їй завжди потрібна була допомога людини, яка буде про неї дбати та знаходитись поруч. Він надавав допомогу ОСОБА_3 грошима, купував продукти харчування, сплачував комунальні послуги. Вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, піклувався про неї. Дані обставини були підтверджені свідком ОСОБА_8 у судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області при розгляді апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 522/9925/16-ц. ОСОБА_1 проживає у даній частині квартири з листопада 2006 року по теперішній час, а тому є всі належні та допустимі підстави визнати за ним право власності за набувальною давністю.

У підготовчому засіданні 20.02.2023 року були присутні ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Жердецька, представник ОМР Романець Ю.В. та третя особа - ОСОБА_2 , просили суд відкласти розгляд справи для належного сповіщення третьої особи органу опіки та піклування ПРА ОМР.

Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 20.03.2023 року, у зв`язку з неявкою органу опіки та піклування ПРА ОМР та належного сповіщення.

22.02.2023 року від ОСОБА_2 на адресу суду поштою надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до Одеської міської ради, третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР, в якій просила встановити факт того, що вона проживає в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , більше десяти років, а саме, з липня 2005 року по теперішній час, також просила визнати за нею право власності на 201/1000 частин спірної квартири, за набувальною давністю. (а.с. 161-174 т. 1)

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 з 2005 року проживає у комунальній квартирі АДРЕСА_2 . З ОСОБА_3 вони проживали однією сім`єю, якій належала 201/1000 частин квартири на підставі свідоцтва про право власності р. 8-23655 від 22.12.2011 року, дітей та інших родичів не мала. Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на 201/1000 частин квартири, яка знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 була жінкою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_4 , та потребувала допомоги. Вона купувала продукти та ліки за свій рахунок, також оплачувала лікування останньої, у зв`язку з тим, що померла була дуже хворою людиною. З померлою у них був спільний бюджет та харчування, також вони спільно узгоджували купівлю речей для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт. Згодом, ОСОБА_2 придбала у власність 333/1000 частини вище зазначеної квартири на підставі договору дарування від 26.06.2008 року. Вона проживала однією сім`єю з - ОСОБА_3 з липня 2005 року, тобто більше ніж п?ять років. Після її смерті вона продовжила жити у цій квартирі. Тобто добросовісно та відкрито володію майном більше десяти років. Постійно сплачую комунальні послуги за цією адресою.

Зазначила, що ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у власності не має ніякої з часток зазначеної комунальної квартири. Самовільно зайняв та проживає у спірній частині квартири.

20.03.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жердецька Л.В. через канцелярію суду надала заяву про забезпечення доказів.

20.03.2023 року представник позивача надала суду відповідь на відзив. (а.с. 189-199 т. 1)

В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що станом на 2006 рік ОСОБА_3 проживала у квартирі АДРЕСА_2 та була зареєстрована за даною адресою з 1977 року. 22.12.2011 року ОСОБА_3 приватизувала 201/1000 частини квартири спільного заселення, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 проживала самостійно у вказаній кімнаті. До приватизації розпоряджалась на свій розсуд даною житловою площею. У 2006 році позивачу виповнилося 15 років, спочатку просто допомагав ОСОБА_3 , а у листопаді 2006 року вона запропонувала йому жити у неї. ОСОБА_3 аргументувала свою пропозицію тим, що для нас так буде вигідно, оскільки йому не доведеться платити орендну плату за квартиру, а їй завжди потрібна була допомога людини, яка буде про неї дбати та знаходитись поруч. Він надавав допомогу ОСОБА_3 грошима, купував продукти харчування, сплачував комунальні послуги. Вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, піклувався про неї. Дані обставини були підтверджені свідком ОСОБА_8 у судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області при розгляді апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 522/9925/16-ц. ОСОБА_1 проживає у даній частині квартири з листопада 2006 року по теперішній час, а тому є всі належні та допустимі підстави визнати за ним право власності за набувальною давністю. ОСОБА_2 20.03.2023 року на електронну адресу суду надав суду заяву, в якій просив викликати у судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У підготовче засідання призначене на 20.03.2023 року з`явилася ОСОБА_11 , яка просила прийняти її самостійний позов до ОМР, третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення факту проживання в квартирі та визнання права власності на спірну частку квартири за набувальною давністю. Не заперечувала проти залучення ОСОБА_1 в якості співвідповідача за її позовом. Щодо клопотання представника позивача про забезпечення доказів заперечувала, вважає, що це є недоцільним.

У підготовче засідання з`явилася представник ОСОБА_1 адвокат Жердецька Л.В., просила прийняти відповідь на відзив, також просила забезпечити докази шляхом витребування інформації, оскільки на її адвокатські запити їй було відмовлено. Щодо прийняти позову ОСОБА_2 не заперечувала.

Представник Одеської міської ради Романець Ю.В. не заперечувала проти зазначених клопотань. Щодо клопотання представника позивача про забезпечення доказів заперечувала, зазначивши, що ними не сплачено судовий збір.

Протокольною ухвалою суду прийнято відповідь на відзив від позивача. Задоволено клопотання третьої особи ОСОБА_12 та прийнято її самостійний позов до Одеської міської ради, третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення факту проживання в квартирі та визнання права власності на спірну частку квартири за набувальною давністю. За згодою ОСОБА_2 залучено ОСОБА_1 в якості співвідповідача за її позовом, згідно ст.51 ЦПК України. Розгляд справи відкладено на 24.04.2023 року з метою надання учасникам справи час на ознайомлення з позовом ОСОБА_2 та правом на відзив та пояснення, питання про виклик свідків буде вирішуватися в наступному засіданні.

20.03.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Жердецька Л.В. на електронну адресу суду надала заяву про забезпечення доказів.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року витребувати з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» та Акціонерного товариства «Одесагаз» інформацію щодо надання послуг розподілу природного газу та газопостачання, а саме:

- З ким укладено договір розподілу природного газу та договір постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , щодо 201/1000 частини квартири у кімнаті площею 13,2 кв. м, загальна площа 19,92 кв. м?

- Чи надаються послуги за укладеними договорами постачання та розподілу природного газу після 27.01.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , 201/1000 частини квартири у кімнаті площею 13,2 кв. м, загальна площа 19,92 кв. м?

- Чи проводиться оплата за постачання та розподіл природного газу з 27.01.2012 року з дня смерті останньої власниці ОСОБА_3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , 201/1000 частини квартири у кімнаті площею 13,2 кв. м, загальна площа 19,92 кв. м?

- Ким виконується оплата спожитого газу 201/1000 частини квартири, кімнати площею 13,2 кв. м, загальна площа 19,92 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ?

- Зазначити про наявність чи відсутність заборгованості по оплаті постачання та розподілу газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» інформацію стосовно надання послуг електропостачання, а саме:

- Чи укладений договір послуг електропостачання за адресою: на 201/1000 частин квартири АДРЕСА_2 , у кімнаті площею 13,2 кв. м, загальна площа 19,92 кв. м?

- 3 ким укладений договір на постачання електроенергії та на кого оформлений особистий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 , 201/1000 частини квартири у кімнаті площею 13,2 кв. м, загальна площа 19,92 кв. м?

- Чи споживається електроенергія за адресою: АДРЕСА_1 , 201/1000 частини квартири у кімнаті площею 13,2 кв. м, загальна площа 19,92 кв. м?

- Чи оплачується спожита електроенергія за адресою: АДРЕСА_1 , 201/1000 частини квартири у кімнаті площею 13,2 кв. м, загальна площа 19,92 кв. м?

- Чи існує заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 , щодо 201/1000 частини квартири у кімнаті площею 13,2 кв. м, загальна площа 19,92 кв. м?

07.04.2023 року від представника Одеської міської ради на адресу суду поштою надійшов відзив на позовну заяву третьої особи, в якому просили відмовити у задоволенні позовних третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у даній справі ОСОБА_2 .

В обґрунтування відзиву зазначено, що у матеріалах позовної заяви третьої особи відсутні докази спільного проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також даний позов не містить доказів на підтвердження проживання ОСОБА_2 за спірною адресою у період з 2005 року по сьогоднішній день, безперервного і добросовісного володіння спірним нерухомим майном протягом 10 років, а відтак у ОСОБА_2 не виникло права на набуття нею права власності за набувальною давністю. (а.с. 234-245 т. 1)

18.04.2023 року на виконання ухвали суду від 27.03.2023 року від ТОВ «Одесагаз-Постачання» на адресу суду надійшла відповідь, в якій зазначено наступну інформацію:

1. За адресою АДРЕСА_1 відкрито два особових рахунки № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 та № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_2 ;

2. За особовим рахунком № НОМЕР_4 постачання природного газу з боку ТОВ «Одесагаз-Постачання» не здійснюється з травня 2022 року, а по особовому рахунку № НОМЕР_3 постачання природного газу не здійснюється з квітня 2019 року;

3. За період постачання особового газу, оплата здійснювалася в повному обсязі та по обох особових рахунках, заборгованість зі сплати природного газу відсутня.

Також зазначено, що надати інформацію, хто здійснює оплату за постачання природного газу не можливо, у зв`язку з відсутністю такої інформації.

Щодо надання інформації стосовно розподілу природного газу зазначили, що вказану інформацію надати неможливо у зв`язку з тим, що питання розподілу газу є виключно компетенцією Оператора ГРМ АТ «Одесагаз».

Крім того, ТОВ «Одесагаз-Постачання» розпочало свою діяльність з липня 2015 року, тому надати інформацію за 2012, 2013, 2014 та перше півріччя 2015 року не є можливим. До липня 2015 року постачання природного газу на території Одеської області здійснювало також АТ «Одесагаз».

20.04.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Жердецька Л.В. на електронну адресу суду надала відзив на позовну заяву третьої особи, в якому просила відмовити у задоволенні позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у даній справі ОСОБА_2 (а.с. 7-10 т. 2)

В обґрунтування відзиву на позовну заяву третьої особи зазначено, шо ОСОБА_2 з липня 2005 року, тобто більше п`яти років проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 купувала продукти та ліки за свій рахунок, оплачувала лікування, що з померлою у них був спільний бюджет та харчування, спільно узгоджувалась купівля речей для спільного користування, брала участь у спільних витратах на утримання та ремонт житла, однак ніякими доказами, які б підтвердили дані тези ОСОБА_2 не обґрунтовує. Також ОСОБА_2 зазначає про те, що вона добросовісно та відкрито володіє спірним майном більше десяти років, постійно оплачує комунальні послуги, але до позову не надає ні одної квитанції про таку оплату. ОСОБА_2 доводить, що з 26.06.2008 року с власницею на підставі договору дарування 333/1000 частини вказаної квартири, що ми також не заперечуємо, але це не може довести факт проживання у іншій 201/1000 частині п?ятикімнатної квартири спільного заселення загальною площею - 114,8 кв.м, житловою площею - 71,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 333/1000 частини вказаної квартири, а саме кімната у спірній квартирі, площею 24 кв.м, якою вона з моменту укладання договору дарування у 2008 році ніколи сама не користувалась. Весь період часу з моменту отримання у дар кімнати у даній квартирі ОСОБА_2 здає у оренду свою кімнату, на що вона має право, а про особисте проживання у суміжній кімнаті з хворою людиною похилого віку ОСОБА_3 взагалі не доводить ніяким чином. оскільки це не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджено взагалі жодним доказом.

Також просив застосувати строки позовної давності.

24.04.2023 року представник позивача через канцелярію суду надала клопотання, в якому просила викликати у судове засідання в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 .

У підготовчому засіданні 24.04.2023 року були присутні ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Жердецька Л.В., просили долучили до матеріалів справи відзив на позовну заяву третьої особи, також заявила клопотання, яким просила викликати у судове засідання в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 . Просили суд зобов`язати орган опіки та піклування ПРА ОМР надати письмові пояснення по справи

У підготовче засідання з`явилася представник ОМР Гадзюк Л.І., просила долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву третьої особи, клопотання представника позивача про виклик свідків та зобов`язання органу опіки та піклування ПРА ОМР надати письмові пояснення залишила на розсуд суду.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, представник органу опіки та піклування ПРА ОМР на електронну адресу суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за відсутністю представника органу опіки та піклування.

Протокольною ухвалою суду задоволені клопотання представників сторін та приєднано до матеріалів справи відзиви від Одеської міської ради та ОСОБА_1 на позов від третьої особи ОСОБА_2 . Задоволено клопотання представника позивача та викликано до суду у якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 . Також задоволено клопотання представника позивача та зобов`язано орган опіки та піклування ПРА ОМР надати до суду пояснення по суті обох позовів. У зв`язку з чим, а також не закінченням терміну права 3-ої особи на відповідь на відзив, розгляд справи відкладено на 15.05.2023 року.

08.05.2023 року на виконання ухвали суду від 27.03.2023 року від АТ «Одесагаз» на адресу суду поштою надійшла відповідь, в якій зазначено, що за інформацією наявною у АТ «Одесагаз», квартира АДРЕСА_2 є комунальною, за даною адресою відкрито 4 особових рахунки:

1. № НОМЕР_4 на ОСОБА_2 , договір на надання населенню послуг з газопостачання 2008 року, заборгованість за послугу з розподілу природного газу станом на 01.04.2023 відсутня;

2. № 10295862 на ОСОБА_15 , договір на надання населенню послуг з газопостачання 2008 року (копії не збереглися), заборгованість за послугу з розподілу природного газу станом на 01.04.2023 відсутня;

3. № 10295863 на ОСОБА_3 , договір на надання населенню послуг з газопостачання 2011 року, заборгованість за послугу з розподілу природного газу станом на 01.04.2023 відсутня;

4. № 10297704 на ОСОБА_16 , договір на надання населенню послуг з газопостачання 2008 року, заборгованість за послугу з розподілу природного газу станом на 01.04.2023 відсутня.

Також зазначено, що інформацію про оплату вартості послуги з розподілу природного газу надають у вигляді Довідок про фінансовий стан по вищевказаним особовим рахункам, де зазначено суму та дату оплати, що надійшла на рахунок Оператора ГРМ. Інформація (ПІБ) платника за послугу з розподілу природного газу, що надходить на розрахунковий рахунок АТ «Одесагаз», не відображається, так як сплачені кошти зараховуються на особовий рахунок Споживача, відповідно, на ту особу на яку він відкритий, та і є Споживачем.

У підготовчому засіданні 15.05.2023 року був присутній представник органу опіки та піклування ПРА ОМР Гаврилюк А.А., зазначив, що не має необхідності надавати пояснення, але якщо суд зобов`яже, вони нададуть письмові пояснення по даній справі.

Представник позивача у підготовчому засідання зазначила, що письмові пояснення третьої особи є необхідним, оскільки в квартирі проживають двоє неповнолітніх дітей та в яких умовах вони там проживають.

ОСОБА_2 зазначила, що вона не вважає це потрібним.

Представник ОМР ОСОБА_17 також зазначила, що не вбачає необхідності в поясненнях третьої особи.

Протокольною ухвалою суду зобов`язано Орган опіки та піклування ПРА ОМР подати до суду надати до суду пояснення за позовами до 22.05.2023 року, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 22.05.2023 року.

У підготовчому засіданні 22.05.2023 року представник органу опіки та піклування ПРА ОМР не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заяв, та клопотань на адресу суду не надходило.

ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Жердецька Л.В. зазначили, що для розгляду справи необхідні письмові пояснення органу опіки та піклування.

Представник ОМР ОСОБА_17 та Садко К.Б. питання щодо розгляду справи за відсутністю представника органу піки та піклування ПРА ОМР залишили на розсуд суду.

Протокольною ухвалою суду, враховуючи розумні строки проведення підготовчого засідання, ухвалено проводити підготовче засідання за відсутністю представника органу опіки та піклування ПРА ОМР, який про дату розгляду справи сповіщений належним чином.

ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Жердецька Л.В. свій позов підтримали, зазначивши, що всі докази надані, проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті не заперечували.

Представник ОМР заперечувала проти обох позовів.

ОСОБА_11 свій позов підтримала, зазначивши, що всі докази надані, проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті не заперечувала.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року по справі підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті на 18.07.2023 року.

У судове засідання 18.07.2023 року з`явилися ОСОБА_1 , його представник адвокат Жердецька Л.В., Садко К.Б. та представник ОМР Срібна А.І.

Представник ОСОБА_1 -адвокат Жердецька Л.В. зазначила, що з 2006 року з дозволу наймача ОСОБА_1 проживає у спірній частині квартири, яка з 22.11.2011 року належить на праві власності ОСОБА_3 , він допомагав ОСОБА_3 , піклувався про неї. З 2012 року після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 став проживати у даній частині квартири зі своєю дружино, а пізніше й зі своїми дітьми. Неодноразово він намагався оформити дану частину на себе, однак йому було відмовлено, також були судові справи (№ 522/9925/16, № 522/4426/17, № 522/204/21). У матеріалах позову наявні усі докази , що позивач користувався даною частиною квартири більше 16 років.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що з 2006 року проживає у спірній частині квартири з померлою ОСОБА_3 спочатку на усній договірній основі (1 місяць), а пізніше вже як частина родини померлої. У 2010 році він познайомився з майбутньою дружино, з якою у 2012 року одружився та почав проживати з нею у вищевказаній частині квартири. Позивач доглядав за померлою, виводи на вулицю, годував, оскільки вона самостійно не могла щось зробити.

Представник ОМР позов ОСОБА_1 не визнала, оскільки в 2012 році померла ОСОБА_3 , а з 2018 року на це майно претендують інші особи, тобто не має визначених законом 10 років. Також не доведено, що попередні дії позивача вважаються неефективним захистом, а тому є зловживанням. З 2020 року ОСОБА_1 є співвласником в цій комунальні квартирі. Не доведено факт безперервного і добросовісного користування кімнатою.

ОСОБА_2 не підтримала позов, та пояснила, що є власником з 2008 року та її кімната знаходиться напроти кімнати померлої ОСОБА_3 . Завжди допомагала та доглядала за нею. Просила задовольнити її позов, оскільки з в 2008 року купила кімнату, у якій мешкала з 2006 року, доглядала за померлою.

Однак на питання представника ОМР відповіла, що не проживала зі спадкодавцем у одній кімнаті.

Представник ОМР позов ОСОБА_2 не визнала, оскільки вона не жила там взагалі, а лише епізодично допомагала ОСОБА_3 , а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_18 позов третьої особи не визнали.

Оголошено перерву до 05.10.2023 року.

У судове засідання 05.10.2023 року сторони не з`явилися були сповіщені належним чином. Розгляд справи відкладено на 07.11.2023 року.

У судове засідання 07.11.2023 року з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Жердецька Л.В., ОСОБА_2 , представник ОМР Срібна А.І., свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_5 . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були сповіщені належним чином.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що знає ОСОБА_1 та його дружину з 2006 року, бачила ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом, сама мешкає у спірному буднику з 1997 року, між тим не знає хто є ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 - її чоловік, з яким проживає у комунальній квартирі АДРЕСА_4 вже 13 років, у них є дочка 2013 року народження та син 2015 року народження. Зазначила, що ОСОБА_1 жив з ОСОБА_3 з 2006 року. Наразі вона з чоловіком мешкає у кімнаті померлої та мають у власності й іншу кімнату. ОСОБА_3 похоронили інші люди, оскільки вона з ОСОБА_1 була на похоронах його бабусі.

Оголошено перерву на 16.01.2024 року.

У судове засідання 16.01.2024 року з`явилися ОСОБА_2 та представник ОМР-Срібна А.І., інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були сповіщені належним чином. Від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 06.03.2024 року.

У судове засідання 06.03.2024 року з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Жердецька Л.В., ОСОБА_2 , представник ОМР ОСОБА_19 .

Представник позивача зазначила, що позивач був знайомий з померлою з 2006 року, однак усі особові рахунки наразі відкриті на ім`я померлої, та позивач на теперішній час все сплачує, тобто знав об`єктивно власника.

ОСОБА_2 зазначила, що все їй відоме про життя померлої ОСОБА_20 вже вона розповіла у минулих засіданнях.

Представник ОМР пояснила, що з моменту смерті ОСОБА_3 право власності припинилось (з 2012 року). ОСОБА_1 звертався до суду 2017 року з позов, який було залишено без розгляду. Крім того у провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОМР про визнання спадщини після смерті ОСОБА_3 відумерлою, тобто ОМР заявило своє законе право на це майно до сплину 10 років.

Позивач просив задовольнити його позов, а відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 .

Представник ОМР просила відмовити, оскільки ОСОБА_1 завжди знав хто є власником спірної частики квартири, тобто це є недобросовісне володіння, крім того не має терміну 10 років.

ОСОБА_2 просила задовольнити свій позов та відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була власником 201/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , що складає 19,92 кв.м. загальної площі, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Департаментом Одеського господарства 22.12.2011 року № 8-23655 (кн. 752 пр, стр. 72, р № 984) (а.с. 19 т. 1).

Даний факт також підтверджується довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 14.02.2014 року № 435678.69 (а.с. 18 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померло, про що 02.0.02.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану місті Одесі Одеського міського управління юстиції видано свідоцтво серії НОМЕР_5 , актовий запис № 1145, що підтверджується повний витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 4 від 08.12.2017 року (а.с. 14-17 т. 1).

З пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що він в спірній частині квартирі АДРЕСА_2 почав мешкати з 2006 року, тобто за життя ОСОБА_3 , та згодом одружився зі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У даному шлюбі народились діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , повторно виданого 12.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 8639 від 17.09.2013 року. (а.с. 63 т. 1) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 04.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 11254. (а.с. 64 т. 1).

Судом встановлено, що згідно листа Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 07.09.2022 року № 281/01-10 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрованими або знятими з реєстрації місця проживання в м. Одесі не значиться. ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_5 з 30.11.2007 року. (а.с. 124 т. 1).

Однак ОСОБА_1 зі своє дружиною та дітьми до сих пір займає спірну частину квартири АДРЕСА_2 та сплачує всі комунальні послуги.

Суду на підтвердження даного факту надані квитанції про оплату даних послуг, з яких вбачається, що вони сплачені від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 79-92 т. 1) .

Однак судом вбачається, що особові рахунки по даній адресі відкриті саме на померлу- ОСОБА_3 .

Таким чином суд вбачає, що позивач ОСОБА_1 за весь час проживання в спірній частині квартири знав чия це власність.

Крім того існують ще й іншій судові справи з приводу даного майна та померлої ОСОБА_3 (справи № 522/9925/16-ц, № 522/4426/17, № 522/20421/17, № 522/1061/18).

У справі № 522/1061/18 Одеська міська рада реалізувала своє право на спірну частину квартири, шляхом подачі позову про визнання спадщини після смерті ОСОБА_3 відумерлою, де третіми особами є позивач та третя особа.

Таким чином позивач відкрито та безперешкодно користувався майно з дня смерті ОСОБА_3 , тобто з 27.01.2012 року по день подачі позову Одеською міською радою, тобто до 19.01.2018 року, що є менше ніж 10 років.

Щодо позову третьої особи зі самостійним вимоги ОСОБА_2 , то суд зазначає, що вона є власником 333/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 06.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Очеретяною І.А., зареєстровано в реєстрі за № 2686. (а.с. 170 т. 1)

Однак суд зауважує, що у позові третьої особи відсутні належні та допустимі докази згідно ст. 344 ЦК України на підтвердження позовних вимог, оскільки у спірній частині квартири проживає позивач ОСОБА_1 , тобто ОСОБА_2 фізично не мала можливості проживати у даній частині квартири, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову третьої особи зі самостійними вимогами ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Ознака добросовісності присутня у тому випадку, коли володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Цей висновок Верховний Суд зробив у Постанові від 27.09.2018 року, по справі № 571/1099/16-ц та Постанові від 31.10.2018 року, по справі № 683/2047/16-ц.

Отже, для застосування набувальної давності добросовісний набувач має довести, що майно, яким він заволодів, є чужим, тобто належить іншій особі, а у самого добросовісного набувача на момент заволодіння майном були відсутні передбачені законом підстави для набуття власності на нього і він не знав і не міг знати про це. До того ж, таке заволодіння має бути правомірним. Застосування до набувальної давності презумпції добросовісності не відповідає буквальному змісту ст. 344 ЦК, оскільки в силу ч. 5 ст. 12 ЦК презумпція добросовісності діє тоді, коли законом встановлені правові наслідки недобросовісного здійснення особою свого права (частини 1, 3 ст. 388 ЦК), тоді як ст. 344 ЦК вказує на правомірні дії щодо добросовісного заволодіння чужим майном.

Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного документа, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування положень частини першої статті 344 ЦК України. До цього висновку дійшов Верховний Суд України в Постанові від 27.09.2018 року, по справі № 571/1099/16-ц.

Положення інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів набуття права власності, тобто це є таким способом, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми права про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном, а також про те, що він не став його власником. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, а так само про те, що він володіє чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном як своїм власним.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності».

Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном як власним звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Отже, суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна, не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним судом у постановах від 30 квітня 2021 року по справі № 756/15738/17, від 29 квітня 2021 року по справі № 466/9865/17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 , мешкаючи у спірні частині квартири був обізнаний щодо власника даної частини кватири, яка є предметом спору, та на яку він просить визнати право власності за набувальною давністю, а ОСОБА_2 фактично не могла мешкати у спірній частині квартири, оскільки там мешкає позивач- ОСОБА_1 .

За викладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість, недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 та третьої особи зі самостійними вимоги ОСОБА_2 та вважає за можливе відмовити у їх задоволені

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 195, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

У задоволені позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення факту проживання в квартирі та визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 15.03.2024 року.

Суддя: Домусчі Л.В.