У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Тептюк Є.П., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місце знаходження: м. Київ, вул. Шолуденка, 1)звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області через свого представника ОСОБА_2 з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 (згідно відповіді на запит суду з органу місцевого самоврядування, яка надійшла 25.03.2024 року зареєстрована у АДРЕСА_1 ).

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п. 3, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, заявником не надано документів, які підтверджують, що між сторонами існують правовідносини з приводу надання та отримання комунальної послуги по постачанню природного газу, зокрема: відсутній типовий договір постачання природного газу та заява-приєднання до умов договору постачання природного газу від споживача ОСОБА_1 . Також не можливо встановити, з якого часу заявник почав надавати свої послуги щодо постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , і чи вчасно був обізнаний споживач про зміну постачальника природного газу.

В матеріалах заяви також відсутній розрахунок заборгованості споживача за спожитий природний газ, проте міститься лист про фінансовий стан, який не містить підпису бухгалтеру, а лише провідного фахівця Відділу розрахунків Департаменту врегулювання заборгованості та розрахунків ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». З даного листа вбачається, що споживачем ОСОБА_1 з 05.2022 року до 09.2023 не передавались покази лічильника, проте компанія самостійно виставляла обєм споживання природного газу за даними оператора ГРМ, що може вказувати на те, що програма автоматично виставляла приблизний показник споживання газу у даному домоволодінні за попередній рік, відповідно до місяців.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг.

Згідно з п. 9 Постанови, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) ( 1618-15 ), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163,165,166,167,260,261,353 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Є. П. Тептюк