Справа № 464/4159/23
пр.№ 2/464/170/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі головуючого судді Тімченко О.В., секретар судового засідання Андрушків В.О., розглянувши цивільну справу № 464/4159/23, про поділ майна подружжя, учасниками якої виступають:

позивач - за первісним позовом, відповідач - за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідач - за первісним позовом, позивач - за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

а також представники учасників справи:

представник ОСОБА_1 адвокат Стефанович Ю.М.,

представник ОСОБА_2 адвокат Кушпета І.В. ,

у с т а н о в и в :

Адвокат Стефанович Ю.М. від імені та в інтересах позивача звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою у порядку цивільного судочинства, в якій просить визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,90 кв.м та визнати за позивачем право власності на частину даної квартири.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 03 липня 2023 року прийняв цивільну справу до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Адвокатом Кушпетою І.В. від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова/VIN НОМЕР_2 , та визнати за позивачем за зустрічним позовом право власності на частини даного автомобіля.

У підготовчому судовому засіданні суд ухвалою від 13 вересня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, прийняв зустрічний позов до спільного розгляду з первісним та об`єднав в одне провадження.

Суд ухвалами підготовчого судового засідання від 19 жовтня 2023 року, постановленими без виходу до нарадчої кімнати та занесеними до протоколу судового засідання, відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) про призначення транспортно-товарознавчої експертизи за безпідставністю у зв`язку з відсутністю заявленої позовної вимоги про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, закрив підготовче провадження та призначив до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні: сторона позивача первісний та зустрічний позови підтримала, а сторона відповідача первісний позов заперечила з підстав наявності заборгованості по аліментах та інших боргів позивача, зустрічний просить задоволити.

Вирішуючи спір, суд установив наступне.

Як унормовано ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.

За сформованою позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторони зареєстрували шлюб 04 серпня 2011 року, який розірваний рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17 лютого 2021року у справі № 464/6621/20, яке набрало законної сили 22 березня 2021 року. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України).

Сторонами заявлено вимоги про поділ майна подружжя, які врегульовано наступними нормами закону.

У ст.60 СК України визначено, шо майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19, які у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються при застосуванні норм права.

Згідно із ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сторонами визнано, що під час перебування у шлюбі у 2018 році набуто та зареєстровано наступне майно:

за ОСОБА_3 - квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101);

за ОСОБА_1 - автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER» 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова/VIN НОМЕР_2 .

Такі обставини підтверджується наявними у справі письмовими доказами: відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також актуальними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 23 червня 2023 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, відповіддю Міністерства внутрішніх справ щодо зареєстрованих транспортних засобів.

З огляду на загадане таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, що сторонами визнається.

Разом з тим, у ч.2 ст.70 СК України закріплено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 вересня 2020 року у справі № 570/685/19, при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч.2, 3 ст.70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК України).

Сама по собі заборгованість по сплаті аліментів, а також наявність інших виконавчих проваджень про стягнення з позивача, який працює/служить боргу за відсутності жодних документальних підтверджень цьому факту, не є достатніми та безумовними підставами для збільшення частки одного з подружжя. Незважаючи на процесуальний обов`язок, наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, відповідачем, яка користується правовою допомогою адвоката, не доведено. Суд відхиляє доводи відповідача у цій частині.

Підсумовуючи викладене у своїй сукупності, суд установив, що спірні квартира та автомобіль набуті сторонами у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до ч.3 ст.70 СК України відсутні.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих доказів, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд на основі внутрішнього переконання дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів. У матеріалах справи відсутні відомості та докази, що б беззастережно спростовували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами сімейного та цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, справедливість, добросовісність та розумність (ст.7 СК України, ст.3 ЦК України, ст.2 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

Задоволити первісний та зустрічний позови.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1

та ОСОБА_2 наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101);

автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова/VIN НОМЕР_2 .

У порядку поділу майна подружжя визнати право власності по частини:

за ОСОБА_1 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101);

за ОСОБА_2 частини автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова/VIN НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України).

Рішення набирає законної сили в порядкуст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач - за первісним позовом, відповідач - за зустрічним позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

відповідач - за первісним позовом, позивач - за зустрічним позовом ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2024 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО