У Х В А Л А

іменем України

15 березня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Шиманської Наталії Станіславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного агропромислового підприємства «КРОК», про виділ частки у статутному капіталі підприємства,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шиманську Н.С. звернулась до суду із позовом до приватного агропромислового підприємства «КРОК», ОСОБА_2 про виділ у приватну власність частки у статутному капіталі підприємства (цивільна справа №606/2201/23).

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2023 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

У судовому засіданні під час розгляду справи 14 березня 2024 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права і майно, що належить ПАП «КРОК» та заборони вчиняти дії щодо розпорядження корпоративними правами та майном ПАП «КРОК», яку представники сторін просили розглянути за їх відсутності.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача вказала, що Теребовлянським районним судом Тернопільської області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у приватну власність частки у статутному капіталі підприємства. На час розгляду цієї справи стало відомо про те, що ОСОБА_2 уповноважив на здійснення представницьких функцій ПАП «КРОК» іншу особу ОСОБА_4 , яка може вчинити дії всупереч інтересам підприємства. Також зазначила, що відповідачі обмежують її права та законні інтереси як учасника підприємства володіти, користуватись та розпоряджатись його власністю. Крім того, вказала, що відповідно до інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником та керівником підприємства є відповідач ОСОБА_2 , який без жодних перешкод може здійснити відчуження частки у статутному капіталі підприємства третім особам, завдавши їй тим самим шкоди. Без вжиття заходів забезпечення позову існуватиме загроза незаконного відчуження підприємства та безповоротного порушення прав і законних інтересів позивача, а в подальшому неможливості виконання судового рішення.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ПАП «КРОК» адвокат Притула О.Б. 15 березня 2024 року подала до суду письмові заперечення на заяву про забезпечення позову, вказавши, що жодних доказів, які б підтверджували те, що існує загроза відчуження майна ПАП «КРОК» позивач у своїй заяві про забезпечення позову не навела. Також не зазначено нею доводів, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду. Крім того, вказала, що заборона вчиняти дії юридичній особі щодо розпорядження своїми корпоративними правами та майном до постановлення відповідного рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи, може свідчити про необґрунтоване втручання у здійснення господарської діяльності юридичної особи. Зазначила, що заходи забезпечення позову, запропоновані позивачем, є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами. Тому просить відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, зазначає наступне.

Згідно із ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно із п.1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 212/7106/21 вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як випливає із позовної заяви ОСОБА_1 просить виділити у приватну власність частку у статутному капіталі ПАП «КРОК».

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

В силу ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Окрім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі № 726/822/21.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У своїй заяві позивач просить накласти арешт на корпоративні права і майно, що належить ПАП «КРОК», а також заборонити вчиняти дії щодо розпорядження корпоративними правами та майном вказаного підприємства. Однак, зі змісту п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України випливає, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Законом не передбачено накладення арешту на корпоративні права, як про це просить у своїй заяві про забезпечення позову позивач, а щодо накладення арешту на майно, то позивачем не зазначено, на яке саме майно підприємства має бути накладено такий арешт.

З огляду на наведені мотиви суд вважає, що відсутні підстави і для застосування іншого виду забезпечення позову як заборона вчиняти дії щодо розпорядження корпоративними правами та майном вказаного підприємства, оскільки такий захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Крім того, з поданої заяви не вбачається наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів та ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову при невжитті таких заходів, оскільки з наданих документів не вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_4 вчиняли певні дії, спрямовані на відчуження належного майна підприємства.

Щодо подання позивачем довідки Теребовлянської міської ради Тернопільського району від 30 травня 2023 року № 09-04/20/100 про те, що вона фактично проживає в АДРЕСА_1 на території ПАП «КРОК» з 2016 року на підставі акту свідків фактичного проживання від 24 травня 2023 року, суд вважає, що така довідка підтверджує лише факт проживання позивача з 2016 року по травень 2023 року на території ПАП «КРОК», а тому не є достатнім доказом для застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить позивач у своїй заяві.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки позивачем не наведено достатніх підстав для застосування вказаних заходів забезпечення позову, а також не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.149, 150, 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви адвоката Шиманської Наталії Станіславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки у статутному капіталі підприємства відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Л.С.Ромазан