Номер провадження: 22-ц/813/2074/24
Справа № 495/9789/22
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар»

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи: Приватний виконавець Київського міського Нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеська область Цинєв Віталій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому просила визнати виконавчий напис, вчинений 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем та зареєстрований у реєстрі № 76945 про стягнення з неї на користь ТОВ «Авансар» суми заборгованості 53 251, 95 грн, що виникла за кредитним договором № 200177507 від 25 грудня 2014 року, таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200 грн.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем та зареєстрований у реєстрі № 76945 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авансар» суми заборгованості 53 251, 95 грн., що виникла за кредитним договором № 200177507 від 25 грудня 2014 року, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю " Авансар " на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн та витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 11 200 грн.

Не погодившись з вказаним вище рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ " Авансар " на користь позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 11 200 грн, відповідач в особі директора товариства ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Авансар» витрат на правничу допомогу та повернути незаконно стягнуті у виконавчому провадженні ВП №71765270 грошові кошти у сумі 11 200 грн, а також стягнути з ОСОБА_1 понесені скаржником судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 232, 90 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачкою не направлялися на адресу товариства відповідача додатки, долучені до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та не надано суду попереднього розрахунку таких судових витрат, а також квитанції про оплату відповідних послуг адвоката. Крім того, скаржник не погоджується із співмірністю понесених позивачкою судових витрат на правову допомогу складності цієї справи.

Посилаючись на вказане, скаржник вважає незаконним списання з рахунку товариства грошових коштів у сумі 11 200 грн, які просить повернути.

Отже предметом апеляційного перегляду є рішення суду лише в частині стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, заяв про відкладення судового засідання до суду не подавали, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає скаргу відповідача такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в оскаржуваній частині не у повній мірі відповідає вказаним вимогам, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

Оскільки рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою, з мотивів викладених у тексті рішення суду.

Водночас колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зменшення вказаного вище розміру понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 04 січня 2023 року ТОВ «Авансар» звернулось до суду із клопотанням про зменшення заявлених позивачкою до стягнення витрат на правничу допомогу, яке мотивоване тим, що останньою не направлено на адресу відповідача додатків, долучених до заяви про відшкодування таких витрат.

15 січня 2023 року через систему Електронний суд представник позивачки адвокат - Кірюшкін А.А., направив до суду заяву про стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200 грн, до якої долучив: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер № 1251871 адвоката; договір про надання правової допомоги від 11 листопада 2022 року; акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 11 листопада 2022 року, відповідно до якого проведена робота адвоката, а також те, що замовником проведена сплата виконаних робіт за договором у готівковій формі у сумі 11 200 грн, претензій щодо виконання договору сторони одна до одної не мають.

Так, відповідно до договору про надання правничої допомоги № б/н від 11 листопада 2022 року (далі - Договір), укладеного між АО «Артема Кірюшина» та ОСОБА_1 , предметом якого є представлення і захист Адвокатським об`єднанням інтересів Замовника, зокрема, у судах ( п.2.1.). Вартість послуг за цим Договором визначається відповідно до обсягу наданих послуг, вказаних у акті приймання-передачі виконаних робіт (п.5.3Договору).

Згідно з Актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 11 листопада 2022 року на дату підписання цього акту проведена наступна робота:

1. Виконавцем Замовнику надано усну консультацію щодо підстав та порядку визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, наслідків визнання вказаних написів такими, що не підлягають виконанню, порядку подання позовних заяв до суду та їх розгляду, можливостей апеляційного оскарження судових рішень в порядку цивільного судочинства. Також сторонами узгоджено правову позицію та визначено план дій у справі. Тривалість усної консультації 4 години, вартість однієї години консультації 800 грн, а загалом - 3 200 грн.

2. Виконавцем проведено аналіз судової практики місцевих та апеляційний судів щодо вирішення спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Також виконавцем проаналізовано судову практику Київського апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України та Великої Палати Верховного Суду України у справі № 826/20084/14 тривалістю 5 годин, вартість однієї години аналітичної роботи 800 грн, а загалом - 4 000 грн.

3. Виконавцем підготовлено позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Тривалість підготовки документу склала 5 годин, вартість однієї години 800 грн, а загалом - 4 000 грн.

Загальна вартість послуг з надання професійної правової допомоги станом на 11 листопада 2022 складає 11 200 грн.

Оплата виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 11 листопада 2022 року Замовником проведена у готівковій формі в сумі 11 200 грн. Претензій щодо виконання умов договору сторони одна до одної не мають.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожному гарантується право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів тощо), що узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в ухвалах від 21 вересня 2016 року у справі №654/2765/15-ц; та від 26 квітня 2017 року у справі № 335/6590/15-ц.

За правилами оцінки доказів, встановлених ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18).

Згідно правової позиції Великої Палати у справі № 910/12876/19, в рамках якої, Верховний Суд визначив в якості належних та допустимих доказів розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, умови договору про надання послуг (погодинні ставки працівників адвокатського об`єднання відповідно до займаної посади та максимально можливі суми витрат, які може понести клієнт, за розгляд справи адвокатським об`єднанням в кожній з 3-ох інстанцій); · витрачений час на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо); ·докази, надані відповідачем на підтвердження реальності витрат (протокол наданих послуг, акт надання послуг, рахунок на оплату, копія платіжного доручення).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України)

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

З матеріалів справи убачається заявлення відповідачем про неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою, складності справи та ціні позову.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Верховний Суд у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30 вересня 2020 року, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Отже колегія суддів вважає неможливим втручання у узгоджений позивачкою із адвокатом що здійснював її представництво у суді першої інстанції, у п.п.1 Договору, розмір гонорару за надання правничої допомоги у розмірі 800 грн за годину витраченого робочого часу (п.2), зважаючи на висновки, викладені у пункті 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та пункті 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19, відповідно до яких розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися у ці правовідносини.

Водночас враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу, предмет та ціну позову, який було задоволено, типовість обставини справи, щодо яких існує стабільна судова практика, на яку, зокрема, посилався і позивач, апеляційний суд вважає завищеним зазначений у Акті від 11 листопада 2022 року витрачений адвокатом час на консультацію клієнта, аналіз судової практики та підготовку позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Так, з урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що достатніми для: надання Виконавцем усної консультації є 1 година; проведення аналізу судової практики у справах щодо вирішення спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса - 1 година; підготовки позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню 1 година.

Ураховуючи вказане, оскільки колегія суддів виснує про неспівмірність заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу складності справи, не відповідність критерію розумності, та співмірності із виконаною роботою, обрахована стороною відповідача та стягнута судом вартість наданих адвокатом послуг підлягає зменшенню.

Стягнення ж наведених витрат у повному розмірі з огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів вважає, матиме надмірний характер.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнутої з ТОВ "Авансар" на користь ОСОБА_1 суми судових витрат за надання професійної правничої допомоги з 11200 грн до 2 400 грн.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року N 13-рп/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

З наведених правових норм випливає, що за допомогою інституту повороту виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, зокрема, у такий спосіб, що стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням. А, отже, поворот виконання рішення спрямований на забезпечення інтересів добросовісного боржника, який виконав судове рішення, яке, як згодом виявилося, було помилковим.

Виконавчий лист про поворот виконання рішення видається, зокрема, в разі скасування (зміни у певній частині) рішення, на підставі якого було видано первісний виконавчий лист, за результатами перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

При розгляді заяви про поворот виконання судового рішення необхідно встановити чи виконано боржником (повністю або частково) судове рішення, яким з нього були стягнуті грошові кошти та чи скасовано повністю або частково в апеляційному або касаційному порядку судове рішення, за яким з боржника стягнуті грошові кошти.

На підставі виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №495/9789/22 від 23 лютого 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. постановою про відкриття виконавчого провадження від 08 травня 2023 року було відкрито виконавче провадження №71765270.

Як убачається з відмітки на повернутому до суду виконавчому листі виконавче провадження закінчено у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наведене підтверджується також і долученим до апеляційної скарги платіжним дорученням, про сплату ТОВ "Авансар" на рахунок ПВ Бережного Я.В. 13 880, 64 грн стягнені за ВП №71765270 з виконання виконавчого документу: Виконавчий лист №495/9789/22, виданий 04.04.2023 року.

На підставі викладеного вище, з оглядну на доведеність виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2023 року у справі 495/9789/22, на підставі якого видавався виконавчий лист, а також на часткову зміну такого рішення, шляхом зменшення стягнутої суми понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, за результатами апеляційного перегляду справи, апеляційний суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ТОВ "Авансар" про поворот виконання рішення, повернення ТОВ "Авансар" необґрунтовано стягнутої та сплаченої ним суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 800 грн.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Авансар" підлягає задоволенню частково, а рішення суду у оскаржуваній частині потрібно змінити, на підставі ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2023 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши розмір стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу з 11 200 грн до 2 400 грн.

Допустити поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2023 року у справі №495/9789/22 у зміненій частині.

В порядку повороту виконання рішення суду у вказаній частині, стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" () грошові кошти у розмірі 8 800 грн, сплачені останнім у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рішенням суду у справі №495/9789/22.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова