Справа №442/8747/23
Провадження №2/442/218/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.,

секретар судового засідання Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до Дрогобицької міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина. 21.10.1989 її матір`ю складено заповіт про те, що все своє майно вона заповідає дочці ОСОБА_1 . Однак, про заповіт та спадкове майно їй не було відомо. У жовтні 2023 року представники ТзОВ "МПХ Захід" повідомили її, що у ОСОБА_2 є земельний сертифікат на земельну ділянку і запропонували укласти відповідний договір оренди земельної ділянки. 24.11.2023 вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Теплої М.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 . Проте, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вказане, вважає, що причини для пропуску строку на прийняття спадщини є поважними, а тому просить визначити додатковий строк для прийняття такої.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами погоджуються та не заперечує щодо їх задоволення.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, враховуючи заяву відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №9, її батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.02.1967 серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , 1943 року народження, та ОСОБА_3 , 1949 року народження, зареєстрували шлюб 07.06.1967, актовий запис №13, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , актовий запис №08, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 14.02.2004, виданим Верхньодорожівською сільською радою, Дрогобицький район, Львівська область.

Відповідно до сертифікату про право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №097256, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,49 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території с. Дорожів Дорожівської сільської ради Дрогобицького району. Сертифікат зареєстровано у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №537.

Як вбачається із заповіту, складеного 21.10.1989 ОСОБА_2 , яка проживає у с. Дорожів Дрогобицького району Львівської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідає дочці ОСОБА_1 . Заповіт за реєстром №17.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №74888432 від 24.11.2023, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю. 20.11.2023 заведено спадкову справу №84/2023, спадкодавець ОСОБА_2 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Теплої М.Ю. за №231/02-14 від 24.11.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналогічні вимоги щодо звернення спадкоємця до нотаріуса у межах шестимісячного строку передбачені також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Так, згідно із пунктом 3 глави 10 розділу II вказаного порядку, для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 26.09.2012 № 6-85цс12, від 04.11.2015 року № 6-1486цс15, яка є незмінною.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку, позивач вказує на необізнаність її як спадкоємця про наявність заповіту, зазначила, що їй не було відомо про наявність спадкового майна та складання матір`ю заповіту.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами.

Вказане узгоджується із постановою Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), в якій вказано, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №642/2539/18-ц, від 28.05.2021 у справі №688/106/20, від 17.12.2021 у справі № 315/368/19.

Отже, на думку суду, позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин - через необізнаність про наявність заповіту на її користь, а тому суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 200, 206, 247, 258, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк, тривалістю два місяці з дня набрання цим рішенням суду законної сили, для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.03.2024.

Суддя М.М.Грицай