Номер провадження: 22-ц/813/3393/24
Справа № 947/1941/23
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/1941/23

Провадження номер: 22-ц/813/3393/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

- за участі секретаря судового засідання Ступник А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, за апеляційною скаргою адвоката Мунька Олександра Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Огренич І.В. 02 листопада 2023 року, повний текст рішення складений 07 листопада 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути аліменти на її користь: 1) на утримання неповнолітніх дітей: - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 28 330 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 22 720 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 2) на її утримання в розмірі - 8 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т. 1, а. с. 1 6).

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що з ОСОБА_1 вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано 17.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 88. Від цього шлюбу сторони мають двох синів - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.09.2012 року, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26.10.2022 року.

До народження другої дитини відповідач залишив сім`ю і з липня 2022 року перебуває за межами України.

Оскільки, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дітей у добровільному порядку, то позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом.

Позиція сторін по справі в суді першої інстанції

19.05.2023 року до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву від адвоката Мунька Олександра Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 104 - 112, 145 153, 177 - 185).

Представник відповідача посилається на те, що позивачка вважає доведеним та обґрунтованим загальний розмір аліментів на двох дітей у сумі - 51 050 грн., що є менше 1/3 частини місячного доходу відповідача, як рекомендованим законодавцем розміром аліментів для стягнення на двох дітей. Проте, він не погоджується із її вимогами, оскільки позивачка посилається на відомості щодо місця роботи та розміру доходу відповідача за період 2018-2021 років, що в даному випадку є не зовсім доречним та не може підтверджувати розмір отримуваного відповідачем доходу станом на 2023 рік (момент звернення з даним позовом до суду). Відповідно до Договору найму моряка від 07.07.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «УНІВІС ЛТД», його будо укладено на період з 07.07.2022 року по 28.11.2022 року. На даний час термін дії Договору найму моряка від 07.07.2022 року закінчився. Також, відповідно до послужної книжки моряка від 06.10.2020 року, ОСОБА_1 звільнився із судна - 12.05.2023 року, що свідчить про те, що на даний час відповідач є безробітним та не отримує доходу.

Крім того, відповідач відкрив рахунок № 312/840/021359527/16 в АТ «ОТП Банк», на який перерахував грошові кошти у загальній сумі - 7 266,25 доларів США, доступ до якого мала ОСОБА_1 , яка користувалась даним рахунком та мала вільний доступ до грошових коштів, розміщених на ньому. За період з 01.07.2022 року по 26.01.2023 року нею будо витрачено на утримання дітей грошові кошти у сумі - 7 280,96 долара США, що підтверджується випискою з рахунку. Таким чином, даний факт повністю спростовує твердження позивачки проте, що відповідач надав допомогу на народження дитини та обіцяв сплачувати на утримання дітей щомісячно - 1 000 доларів США, але згодом перерахував лише - 15 000 грн..

Крім того, ОСОБА_1 не обґрунтовує визначений нею розмір аліментів, а також не надає доказів, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача аліментів на її утримання саме у такому розмірі, а не в будь-якому іншому. ОСОБА_1 є практикуючим психологом, зареєстрована як фізична особа-підприємець, надає онлайн консультації, вартість яких становить - 1 000,00 грн. за годину, що свідчить про відсутність необхідності в її утриманні.

Отже, зважаючи на ту обставину, що на даний час відповідач не працює та не має стабільного доходу, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів у максимальному розмірі, оскільки стягнення аліментів у максимальному розмірі позивачем документально не підтверджено, як і не підтверджено необхідність стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі - 51 050,00 грн., що в безумовному випадку створить непосильний тягар відповідальності для відповідача, призведе до неможливості сплати аліментів та в кінцевому результаті до порушення його законних прав та інтересів.

19.06.2023 року до суду першої інстанції надійшла відповідь на відзив від адвоката Івкової Лариси Володимирівни, діючої від ОСОБА_1 , в якій представник позивачки заперечує проти відзиву на позовну заяву (Т. 1, а. с. 209 - 214).

Представник позивачки вказує на те, що свою підприємницьку діяльність ОСОБА_1 припинила 10.08.2022 року. 20.10.2022 року народила другу дитину та доглядає за нею, отже доходу не має.

Що стосується доходу відповідача, то представник позивачки вказує, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачем зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 11Н, загальною площею - 49,5 кв. м., квартиру, загальною площею - 43, 1 кв. м., нежитлове приміщення № 4/5к, загальною площею - 5,3 кв. м., частину квартири, загальною площею - 83,2 кв. м..

Крім того, факт працевлаштування відповідача за контрактами на морських суднах підтверджується копіями трудових контрактів, з яких вбачається, що відповідач знаходився в рейсах з 10.10.2018 року по 06.02.2019 року, з 10.05.2019 року по 05.09.2019 року, з 06.01.2020 року по 02.07.2020 року, з 25.11.2020 року по 09.04.2021 року, з 29.07.2021 року по 13.12.2021 року, з 07.07.2022 року по 28.11.2022 року, з 14.03.2023 року (заробітна плата на місяць становить - 10 230 доларів США, строк дії контракту до 05.08.2023 року, звільнився із судна - 12.05.2023 року).

Відповідач працездатний, відомостей щодо наявності у нього інших утриманців не має.

Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2023 року задоволено частково вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 20 000 грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 12.01.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 15 000 грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 12.01.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі - 5 000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до суду 12.01.2023 року й до досягнення сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі - 1 073,60 грн. (Т. 2, а. с. 10 - 15).

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги про необхідність стягнення аліментів є доведеними. Разом з тим суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог в частині визначення розміру аліментів, оскільки позивачкою не доведено необхідність стягнення аліментів саме у визначеному нею розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Мунька Олександр Миколайович, діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі - 2 833,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі - 2 272,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. У стягненні аліментів на утримання дружини відмовити (Т. 2, а. с. 20 - 26).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги повністю співпадають із доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву.

Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

28.12.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката Івкової Лариси Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_1 , в якому представник позивачки просить залишити апеляційну скаргу адвоката Муньки О.М., діючого від імені ОСОБА_1 , без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (Т. 2, а. с. 57 - 62).

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, співпадають із доводами, викладеними у відповіді на відзив на позовну заяву.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.12.2023 року апеляційну скаргу адвоката Муньки О.М., діючого від імені ОСОБА_1 , залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору (т. 2 а. с. 41, зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали суду від 12.12.2023 року апелянтом сплачено судовий збір у розмірі - 1 610,40 грн..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.12.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Муньки О.М., діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2023 року. Справу вирішено слухати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників (т. 2, а. с. 50, зворотна сторона).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи (т. 2, а. с. 51).

28.12.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката Івкової Лариси Володимирівни, діючої від імені ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 57 - 62).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.01.2024 року призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду з викликом учасників справи (Т. 2, а. с. 78 78 зворотна сторона).

У судове засідання з`явилися усі учасники справи.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Муньки О.М., діючого від імені ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.12.2011 року, що вбачається із свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області 17.12.2011 року, серії НОМЕР_3 (Т. 1, а. с. 10).

Під час шлюбу у сторін народилися сини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.09.2012 року, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26.10.2022 року (Т. 1, а. с. 11, 13).

Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

ОСОБА_1 до народження другої дитини залишив сім`ю і з липня 2022 року перебуває за межами України.

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення аліментів, проте не погоджується в частині визначення розміру аліментів, стягнутих на утримання дітей. Вважає, що суд першої інстанції у вказаній частині на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів дійшов неправильних висновків у вказаній частині.

Мотиви часткового прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі, та відхилення аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вимог заявлених у суді першої інстанції.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина перша статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікована 27.02.1991 року, теж визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті.

Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

На вимоги щодо стягнення аліментів у судовому порядку не поширюється позовна давність. Позов може бути пред`явлено у будь-який час, поки існує право на аліменти. Право на аліменти виникає у дитини з моменту її народження. Якщо один із батьків (або батьки) не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини, до нього може бути пред`явлено позов про стягнення аліментів на утримання дитини. У цьому випадку, заінтересована особа, яка має право на одержання аліментів на дитину, вправі вимагати їх виплати у судовому порядку незалежно від строку, що минув з моменту виникнення у неї цього права, а також незалежно від причин, у зв`язку з якими вона раніше не зверталася до суду з позовом. Аліменти звичайно присуджуються на майбутнє. Водночас, як виняток із загального правила, відповідно до частини 1 даної статті, стягнення аліментів відбувається не з моменту (дня) набрання чинності рішенням суду, а з моменту (дня) пред`явлення позову. Причому дане правило діє незалежно від того, наскільки багато часу пройшло від того як було пред`явлено позов до його задоволення судом.

Встановлюючи розмір стягнення аліментів, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, у відповідності до ст. ст. 7, 141 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Щодо тверджень апелянта про те, що рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів у визначеному судом розмірі не відповідає вимогам законодавства, апеляційний суд зазначає наступне.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з конкретних обставини, які мають значення для справи, які підтверджується належними доказами.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 2009 року по 2023 рік включно працює за строковими контрактами на морських судах на посаді старшого механіка, працевлаштовується через компанію «Сіспан Шип Менеджмент» (уповноважений представник компанії судновласника ТОВ «Унівіс ЛТД»). Факт працевлаштування відповідача за контрактами на морських судах підтверджується копіями трудових контрактів, з яких вбачається, що відповідач знаходився в рейсах з 10.10.2018 року по 06.02.2019 року, з 10.05.2019 року по 05.09.2019 року, з 06.01.2020 року по 02.07.2020 року, з 25.11.2020 року по 09.04.2021 року, з 29.07.2021 року по 13.12.2021 року, з 07.07.2022 року по 28.11.2022 року, з 14.03.2023 року (заробітна плата на місяць становить - 10 230 доларів США, строк дії контракту до 05.08.2023 року, звільнився із судна 12.05.2023 року).

З інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що періодично відповідач перетинає кордон України, а саме: 05.01.2020 року - виїзд; 07.07.2020 року - в`їзд, 21.11.2020 року - виїзд; 11.04.2021 року - в`їзд, 30.07.2021 року - виїзд; 24.01.2022 року - в`їзд, 07.07.2022 року - виїзд.

ОСОБА_1 знаходився у рейсах: - у 2019 році - протягом 5 місяців; - у 2020 році - протягом 7 місяців; - у 2021 році - протягом 7 місяців; - у 2022 році протягом 5 місяців. Таким чином, у середньому термін перебування у рейсі (робота за контрактом) становить - 6 місяців на рік.

Згідно зведеної розрахунково-платіжної відомості ТОВ «Сіспан Шип Менеджмент» ОСОБА_1 був прийнятий на посаду другого механіка 06.01.2020 року, звільнений 02.07.2020 року, заробітна плата становила за рейс - 53 338,76 долара США.

Відповідно до інформації з АТ «ОТП Банк» та АТ «УкрСиббанк», на ім`я ОСОБА_1 було відкрито поточні рахунки у доларах США, якими підтверджується надходження заробітної плати за укладеними контрактами.

За контрактом від 29.07.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та «Сіспан Шип Менеджмент» (уповноважений представник ТОВ «Унівіс ЛТД»): - дата закінчення трудового договору 13.12.2021 року; - посада старший механік; - заробітна плата на місяць становить - 8 885 доларів США. З виписки з банківського рахунку АТ «ОТП Банк» вбачається отримання відповідачем у цей період коштів (заробітної плати): - вересень 2021 року 10 000 доларів США; - жовтень 2021 року - 8 500 доларів США; - листопад 2021 року 8 800 доларів США; - грудень 2021 8 000 доларів США. Загальна сума 35 300 доларів США.

За контрактом від 07.07.2022 року, укладеним між відповідачем та «Сіспан Шип Менеджмент» (уповноважений представник ТОВ «Унівіс ЛТД»): - дата закінчення трудового договору 28.11.2022 року; - посада старший механік; - заробітна плата на місяць становить - 9 530 доларів США. З виписки з банківського рахунку АТ «УкрСиббанк» вбачається отримання відповідачем у цей період коштів (заробітної плати): - 01.08.2022 року 5 000 доларів США; - 26.08.2022 року 8 000 доларів США; - 29.09.2022 року 4 000 доларів США; - 28.10.2022 року 10 000 доларів США; - 29.11.2022 року 9 500 доларів США; - 28.12.2022 року 2 482,01 доларів США. З виписки з банківського рахунку АТ «ОТП Банк» вбачається отримання відповідачем у цей період коштів (заробітної плати): - 27.07.2022 року 2 000 доларів США; - 26.08.2022 року 2 000 доларів США; - 29.09.2022 року 5 000 доларів США; - 28.12.2022 року 2 000 доларів США.

Загальна сума коштів (заробітної плати) за контрактом з 07.07.20200 року по 28.11.2022 року - 49 982,01 долара США.

За умовами трудового договору моряка, укладеного між «Сіспан Шип Менеджмент» (уповноважений представник ТОВ «Унівіс ЛТД») та ОСОБА_1 14.03.2023 року: - дата закінчення трудового договору 05.08.2023 року; - посада старший механік; - заробітна плата на місяць - 10 230 доларів США.

З урахуванням розміру місячної зарплати відповідача, розмір його доходу за рік складає - 53 310 доларів США (8 885,00 доларів США х 6 міс.). Середній місячний дохід протягом року становить - 4 442,50 долара США (53 310 долара США : 12 місяців), що еквівалентно - 162 417,80 грн. (за курсом НБУ станом на дату пред`явлення позову 1 долар США= 36,56 грн.).

При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, судом було враховано, що ОСОБА_1 є працездатним, має дохід, фізично здоровий, у зв`язку із чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Проте, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру стягуваних аліментів. Вважає, що враховуючи інтереси сторін, неповнолітніх дітей та керуючись принципами розумності і справедливості (співмірності), необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 12.01.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та аліменти на утримання сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі - 10 000 (десять тисяч) гривень, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 12.01.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в частині необхідності стягнення аліментів на утримання дружини та їх розміру. З наявних у справі доказів не вбачається неспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини у визначеному судом першої інстанції розмірі. Тому, в цій частині судове рішення необхідно залишити без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Муньки Олександра Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , є доведеними частково, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 2, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Враховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення розміру аліментів на утримання дітей, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у вказаній частині, з викладенням абзацу другого та третього резолютивної частини рішення в новій редакції.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Муньки Олександра Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2023 року змінити. Викласти абзац другий та третій резолютивної частини рішення, в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 12.01.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі - 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 12.01.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 березня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе