К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року місто Київ

справа № 752/16861/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/816/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання:Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк", подану представником Зеленою Наталією Юріївною, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Хоменко В.С. від 6 червня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарска Ірина Анатоліївна, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним; зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Універсал Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська Ірина Анатоліївна, про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року АТ "Універсал Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарска І.А., про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що 15 травня 2008 року між ВАТ "Універсал банк", правонаступником якого є АТ "Універсал Банк", та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, з подальшими змінами до нього, згідно умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 170 000 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 , а позичальник зобов`язався прийняти зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,45 % річних терміном до 10 травня 2038 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 15 травня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 укладено договори поруки, з подальшими змінами до них, за номерами 172-2008-1522-Р, 072-2008-1522-Р/1 та 072-2008-1522-Р/2, згідно умов яких поручителі зобов`язалися відповідати перед банком кожен солідарно з боржником за своєчасне виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором.

15 травня 2008 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 4807.

Також 15 травня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, з подальшими змінами до нього, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований за № 4811, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2011 року визнано недійсними з моменту їх укладення: кредитний договір від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522; кредитний договір від 25 липня 2008 року №ВЬ5267; договір іпотеки від 15 травня 2008 року; договір застави транспортного засобу від 25 липня 2008 року; договори поруки від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522-Р, № 072-2008-1522-Р/1 та № 072-2008- 1522-Р/2; зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З. виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідні записи щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 15 травня 2008 року; виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи щодо обтяження рухомого майна, яке є предметом застави на підставі договору застави транспортного засобу від 25 липня 2008 року; стягнуто з ПАТ "Універсал Банк" на користь ОСОБА_3 грошові кошти, безпідставно одержані банком від нього на виконання кредитних договорів від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522 , від 25 липня 2008 року № ВЬ5267 та завдані збитки.

22 березня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. вилучено записи щодо обтяження предмета іпотеки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

15 квітня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черемхою Н.І зареєстрований за № 1602.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17 червня 2013 року рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договорів поруки, договору застави та стягнення коштів в сумі 156 532 грн. 46 коп.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року задоволено позов ПАТ "Універсал Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на спірну квартиру за банком.

Вказана справа розглядалася судами неодноразово, останнім рішенням Апеляційного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ "Універсал Банк" права власності на квартиру скасовано, викладено резолютивну частину рішення суду першої інстанції в такій редакції: звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ "Універсал Банк" права власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 72,60 м2, житловою площею 42,40 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 квітня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Черемхою Н.В., зареєстрованого за № 1602, за ринковою вартістю станом на 24 листопада 2015 року в сумі 61 300 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 475 100 грн. На підставі Закону України "Про мораторій на стягнення з громадян України майна наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року № 1304-УІ1 виконання звернення стягнення зупинено.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року задоволено заяву ПАТ "Універсал Банк" про поворот виконання рішення у цивільній справі №2-101/2011, зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З. поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис щодо обтяження предмета іпотеки.

Однак, незважаючи на наявність ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року про поворот виконання рішення, а також рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 грудня 2015, яким за банком визнано право власності на предмет іпотеки, ОСОБА_2 , не маючи необхідного обсягу цивільної дієздатності, 27 квітня 2016 року продала спірну квартиру ОСОБА_1 , що в силу статей 203, 215, 234 ЦК України свідчить про недійсність договору купівлі-продажу.

Крім того, вказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки спочатку ОСОБА_3 відчужив квартиру ОСОБА_2 , яка в подальшому продала її ОСОБА_1 . Таким чином, простежується ланцюг незаконних дій фізичних осіб, направлених на незаконне відчуження предмета іпотеки з метою уникнення відповідальності.

Зазначені дії порушують права банку як іпотекодержателя та позбавляють права на задоволення вимог банку за рахунок предмета іпотеки, хоча іпотека є дійсною для

набувача нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Посилаючись на викладене, АТ "Універсал Банк" просило визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 27 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29493242 від 4 травня 2016 року (09:20:28), прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А.; скасувати запис про право власності за номером 14396903 від 27 квітня 2016 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 .

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ "Універсал Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороніпозивача: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська І.А., про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , як добросовісний покупець, покладався на відомості з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно яких ОСОБА_2 була власником квартири, майно в іпотеці не перебувало, що і стало підставою для укладення договору купівлі-продажу квартири.

Вказував, що АТ "Універсал Банк" зі свого боку не вчиняв жодних та своєчасних дій по відновленню свого права, а тому безпідставно порушує питання щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати його добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 , та визнати за ним право власності неї.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 6 червня 2023 року у задоволенні позову АТ "Універсал Банк" та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду міста Києві від 2 листопада 2020 року.

Рішення суду мотивовано тим, що АТ "Універсал Банк"не спростувало презумпцію добросовісності ОСОБА_1 , посилання на фіктивність правочину нічим не підтверджена. ОСОБА_1 не міг і не повинен був передбачати наявність ризику того, що право власності на спірну квартиру може бути припинено у зв`язку з тим, що ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року задоволено заяву ПАТ "Універсал Банк" про поворот виконання рішення у цивільній справі № 2-101/2011.При цьому банк, достовірно знаючи про ряд судових справ, своїми правами скористався на власний розсуд, і, зокрема, з питанням щодо виконання ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року звернувся до приватного нотаріуса Русанюка З.З. лише у 2020 році, а отримавши від останнього

відповідь у лютому 2020 року, до суду звернувся лише у вересні 2020 року. З огляду на викладене, суд констатує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ "Універсал Банк", оскільки ОСОБА_1 , який є добросовісним набувачем та набув право власності на спірний об`єкт нерухомого майна на підставі відплатного договору, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод. У такому випадку на відповідача ОСОБА_1 буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Зустрічний позов ОСОБА_1 також не підлягає задоволенню, оскільки вимога про визнання позивача добросовісним набувачем не є належним способом захисту. Установивши, що ОСОБА_1 набув право власності на спірну квартиру у встановленому порядку на підставі договору купівлі-продажу, укладеного та посвідченого нотаріально, і цей договір не розірваний і не визнаний недійсним, суд дійшов висновку, що оскільки на час пред`явлення позову та розгляду справи право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 , відсутні підстави для визнання за ним права власності на цю квартиру в судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційноїскаргита їїузагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник АТ "Універсал Банк" - Зелена Н.Ю., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що суд належним чином не звернув увагу на те, що незважаючи на наявність ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року, постановленої у справі № 131/1005/15-ц про поворот виконання рішення суду, яким визнано недійсними кредитний договір, договір іпотеки та договори поруки, рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року у справі № 22-ц/796/1180/2015, яким за ПАТ "Універсал Банк" було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , 27 квітня 2016 року ОСОБА_2 , не маючи необхідного обсягу цивільної дієздатності, продала ОСОБА_1 спірну квартиру. При цьому ОСОБА_2 фактично не була власником квартири, приховала факт наявного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки при укладенні договору купівлі-продажу. Такі дії фізичних осіб направлені на незаконне відчуження предмета іпотеки з метою уникнення відповідальності боржника ОСОБА_3 .

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову сторонами не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник АТ "Універсал Банк" - Швець А.В. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справив судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 15 травня 2008 року між ВАТ "Універсал банк", правонаступником якого є АТ "Універсал Банк", та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, з подальшими змінами до нього, згідно умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 170 000 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 , а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,45 % річних терміном до 10 травня 2038 року (том І а.с. 13-18).

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 15 травня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 укладено договори поруки, з подальшими змінами до них, за номерами 172-2008-1522-Р, 072-2008-1522-Р/1 та 072-2008-1522-Р/2, згідно умов яких поручителі зобов`язалися відповідати перед банком кожен солідарно з боржником за своєчасне виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором.

15 травня 2008 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 4807.

Також 15 травня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, з подальшими змінами до нього, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований за № 4811, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 (том І а.с. 19-21).

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до ВАТ "Універсал Банк" в особі Київського відділення № 32 про визнання недійсними кредитних договорів, договорів застави, іпотеки і поруки, стягнення коштів в сумі 156 532 грн. 46 коп., встановлення наслідків недійсності правочинів, зобов`язання до вчинення дій нотаріуса.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що вказані кредитні договори, із наступними додатковими угодами до них, не відповідають вимогам законодавства України та були укладені в іноземній валюті без отримання сторонами, на момент їх укладення,

відповідної індивідуальної ліцензії Нацбанку України, а договорами застави, іпотеки та поруки було забезпечено недійсні зобов`язання.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 2-101/2011 від 24 січня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсними з моменту їх укладення: кредитний договір від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522; кредитний договір від 25 липня 2008 року №ВЬ5267; договір іпотеки від 15 травня 2008 року; договір застави транспортного засобу від 25 липня 2008 року; договори поруки від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522-Р, № 072-2008-1522-Р/1 та № 072-2008- 1522-Р/2; зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З. виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідні записи щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 15 травня 2008 року; виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи щодо обтяження рухомого майна, яке є предметом застави на підставі договору застави транспортного засобу від 25 липня 2008 року; стягнуто з ПАТ "Універсал Банк" на користь ОСОБА_3 грошові кошти, безпідставно одержані банком від нього на виконання кредитних договорів від 15 травня 2008 року № 072-2008-1522 , від 25 липня 2008 року № ВЬ5267 та завдані збитки.

22 березня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. вилучено записи щодо обтяження предмета іпотеки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

15 квітня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черемхою Н.І зареєстрований за № 1602, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17 червня 2013 року рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2011 року у справі № 2-101/2011 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договорів поруки, договору застави та стягнення коштів в сумі 156 532 грн. 46 коп.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва віл 14 жовтня 2014 року задоволено позов ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за банком та стягнення заборгованості.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 березня 2015 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року скасовано, у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором (том 1 а.с. 27-31).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року скасоване рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про

звернення стягнення на предмет іпотеки, і в цій частині передано на новий апеляційний розгляд (том 1 а.с. 32-35).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ "Універсал Банк" права власності на квартиру скасовано, викладено резолютивну частину рішення суду першої інстанції в такій редакції: звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ "Універсал Банк" права власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 72,60 м2, житловою площею 42,40 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 квітня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Черемхою Н.В., зареєстрованого за № 1602, за ринковою вартістю станом на 24 листопада 2015 року в сумі 61 300 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 475 100 грн. На підставі Закону України "Про мораторій на стягнення з громадян України майна наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року № 1304-УІ1 виконання звернення стягнення зупинено (том І а.с. 36-38).

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року заяву ПАТ "Універсал Банк" про поворот виконання рішення у цивільній справі № 2-101/2011 задоволено. Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З. поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 7186118 щодо обтяження майна квартири АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 15 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ "Універсал Банк", нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Русанюком З.З. 15 травня 2008 року, зареєстрованим в реєстрі № 4811, № 4812 в день отримання рішення суду; зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З. поновити в Державному реєстрі іпотек запис № 7186526 щодо обтяження майна квартири АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 15 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ "Універсал Банк", нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Русанюком З.З. 15 травня 2008 року, зареєстрованим в реєстрі № 4811, № 4812 в день отримання рішення суду. У випадку, якщо ОСОБА_10 , яким було вилучено записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна з будь-яких підстав позбавлений можливості вчинити нотаріальні дії щодо поновлення заборон, шляхом поновлення відповідних записів, зобов`язано поновити дані записи будь-якого нотаріуса, територіальне управління Департаменту реєстрації речових прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України (том 1 а.с. 39-40).

27 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А., зареєстрований в реєстрі за номером 252, відповідно до умов якого ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 , за ціною 1 288 921 грн. (т. 1 а.с. 161-163). В це же день за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану квартиру (том І а.с. 164).

18 вересня 2019 року АТ "Універсал Банк" звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З. із заявою про забезпечення виконання ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року заяву ПАТ "Універсал Банк" про поворот виконання рішення у цивільній справі № 2-101/2011 (том І а.с. 42).

Листом від 19 лютого 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. повідом банк про відсутність технічної можливості поновити записи в Державному реєстрі прав та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (том І а.с. 41).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційнаскарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом частини 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин 1, 5 статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У статті 215 ЦК України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 дійшов висновків, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено".

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Як наголошував Верховний Суд України (постанови від 1 червня 2016 року у справі № 920/1771/14, від 30 листопада 2016 року у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину потрібно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що

передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Отже, у справах про оспорювання договору за позовом особи, яка не є його стороною, спершу потрібно встановити, яким чином договір порушує (зачіпає) її права та законні інтереси.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами 2, 3 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина 3 статті 13 ЦК України).

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19).

За умови встановлення факту наявності у боржника іншого майна, за рахунок якого кредитор не позбавлений можливості задовольнити свої вимоги, не можна стверджувати, що права кредитора порушені укладенням угод про відчуження майна, що не матимуть наслідком неплатоспроможність боржника.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ "Універсал Банк", суд першої інстанції правильно встановив, що на момент укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу приватний нотаріус відповідно до встановленого порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України перевірила документи продавця та підстави належності їй спірної квартири, на момент укладення договору в іпотеці квартира не перебувала, будь-яких

заборон на відчуження цієї квартири в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна не було. Про факт повного розрахунку за нерухоме майно, який здійснювався в нотаріальній конторі, зазначено у пункті 2.1 договору купівлі-продажу. Таким чином, у відповідача ОСОБА_1 не було жодних сумнівів щодо правомочності продавця ОСОБА_2 на володіння спірною квартирою та на її відчуження.

Обставини, які свідчать про неправомірність дій ОСОБА_2 та скасовані й ухвалені судові рішення на момент укладення договору купівлі-продажу квартири не були і не могли бути відмові ОСОБА_1 . При цьому, станом на момент укладення оспорюваного договору, право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 ..

Наведені обставини дають підстави для висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу направлений на реальне настання правових наслідків для його сторін та їх волевиявлення відповідало зовнішньому його прояву.

Доводи апеляційної скарги вищенаведеного не спростовуються, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що саме через несвоєчасність вчинення позивачем дій направлених на захист його прав стали підставою для їх порушення, оскільки ще з 2013 року банку було відомо про відчуження предмета іпотеки, однак із заявою про поновлення запису в Державному реєстрі він звернувся лише в кінці 2019 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на суб`єктний склад учасників даної справи.

Так, з копії оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2016 року убачається, що покупець ( ОСОБА_1 ) діяв за згодою своєї дружини ОСОБА_11 ; покупцю квартира, яка є предметом цього договору, буде належати на праві спільної сумісної власності подружжя з ОСОБА_11 (том І а.с.162).

Наведене свідчить, що спірна квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності (допоки ця презумпція не буде спростована), а тому не залучення до участі у справі ОСОБА_11 , як співвласника спірного майна, є безумовним порушенням її права, що також є самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідного позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути

визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючі встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк", подану представником Зеленою Наталією Юріївною, залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 6 червня 2023 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 6 червня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: