Справа № 591/8499/23
Провадження № 2/591/1321/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Чмуневич М.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 та свої вимоги мотивує тим, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 листопада 20217 року у справі № 592/4810/17 постановлено стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8620,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 9000,00 грн. заподіяної злочином, всього 17620,00 грн. Вирок набрав законної сили 20 березня 2018 року та на його виконання 28 березня 2018 року видано виконавчий лист № 592/4810/18.

Однак грошові кошти відповідачем довгий час не були сплачені позивачу незважаючи на те, що 20 березня 2018 року рішення набрало законної сили, тобто з даного моменту у відповідача виникло зобов`язання по сплаті коштів на користь позивача.

Після набрання законної сили рішенням суду позивач звернувся з виконавчим листом до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. із заявою про примусове виконання рішення суду. Невиконання відповідачем своїх обов`язків перед позивачем підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 57106338 від 29 серпня 2018 року. На час подання позову рішення відповідачем було виконано в примусовому порядку приватним виконавцем Мукорезом О.Л., виконавче провадження закінчено, а борг стягнуто, що підтверджується довідкою приватного виконавця від 25 вересня 2023 року.

В процесі виконання судового рішення з відповідача було стягнуто в примусовому порядку: 322,17 грн., були перераховані приватним виконавцем на рахунок позивача платіжним дорученням №671 від 15 січня 2019 року. Сума 17297,83 грн. була перерахована приватним виконавцем на рахунок позивача платіжною інструкцією №15148 від 25 серпня 2023 року.

Таким чином, відповідач прострочив виконання свого зобов`язання перед позивачем у сумі 17297,83 грн. за період з 20 березня 2018 року (дата набрання рішенням законної сили) по 25 серпня 2023 року (дата повного виконання зобов`язання).

В цілях процесуальної економії період невиконання зобов`язання на суму 322,17 грн. не розраховується та до суми позову не включається.

Посилаючись на вказані обставини просить суд стягнути з відповідача на свою користь за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 3% річних у розмірі 2820,73 грн., інфляційній витрати у розмірі 11305,85 грн. та 1073,60 грн. відшкодування сплаченого судового збору.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 08 листопада 2023 року об 11 год. 20 хв.

08 листопада 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 січня 2024 року, 11 год. 00 хв. за клопотанням відповідача.

10 січня 2024 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що вважає позов надуманим та таким, що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування заперечення вказує про те, що матеріальна і моральна шкода, на яку посилається позивач, є не шкодою в розумінні договірних відносин і зобов`язального права, а компенсацією завданим моральним стражданням та понесеним матеріальним витратам, які завдані злочином в розумінні ст. 1177 ЦК України, яка відноситься до глави 82 відшкодування шкоди, підрозділу 2 Недоговорні зобов`язання, в зв`язку з чим не можливо встановити час з якого слід вважати зобов`язання простроченим в розумінні ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Отже, права і обов`язки сторін за ч. 2 ст. 652 ЦК України не можуть виникнути до моменту реального прострочення виконання зобов`язання.

В зв`язку з чим розрахунок наданий позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог є необґрунтованим, оскільки доданим доказом до розрахунку не встановлено початок прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи викладені обставини, просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 42-43).

11 січня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 28 лютого 2024 року, 10 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою позивача, відсутністю відомостей про належне повідомлення про дату та час розгляду справи та наданням позивачу часу подати можливу відповідь на відзив.

В зазначеному судовому засіданні відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що йому в суді секретар сказав чекати листа під підпис, а в подальшому, коли була заблокована картка, він з`явився до приватного виконавця, який не погодився, щоб сплачувати суму частинами. Зазначив, що він не мав грошей та можливості сплатити, а погашення заборгованості відбулося шляхом списання грошових коштів, які з`явилися на картковому рахунку.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 листопада 2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк шість місяців. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8620 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 9000 грн., а всього 17 620 грн. Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову у іншій частині за необґрунтованістю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 703 грн. 68 коп. (а.с. 9-10).

На виконання цього вироку суду, який набрав законної сили 20 березня 2018 року, Ковпаківським районним судом м. Суми 28 березня 2018 року видано виконавчий лист № 592/4810/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8620,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 9000,00 грн. заподіяної злочином, а всього 17620,00 грн. (а.с. 11).

29 серпня 208 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.М. відкрито виконавче провадження № 57106338 на підставі зазначеного виконавчого листа № 592/4810/18, виданого 28 березня 2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми (а.с. 12).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.М. від 25 серпня 2023 року закрито виконавче провадження № 57106338 , оскільки борг за рішенням в сумі 17620 грн. стягнуто та перераховано 322,17 грн. ПІ 671 від 15 січня 2019 року, 17297,83 грн. ПІ 15148 від 25 серпня 2023 року. Основна винагорода та витрати стягнуто (а.с. 13).

З довідки від 25 вересня 2023 року № 8689 , що видана приватним виконавцем Мукорезом О.Л. на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що в ході здійснення виконавчого провадження з боржника в примусовому порядку стягнуто та перераховано стягувачу в рахунок погашення боргу за виконавчим документом: 322,17 грн., були перераховані приватним виконавцем на рахунок позивача платіжним дорученням №671 від 15 січня 2019 року. Сума 17297,83 грн. була перерахована приватним виконавцем на рахунок позивача платіжною інструкцією №15148 від 25 серпня 2023 року (а.с.14).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вищевказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, не знайшовши підстав для відступлення від нього у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Враховуючи, що відповідачем порушено виконання грошового зобов`язання, встановленого вироком суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України, а тому наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 2820 грн. 73 коп., інфляційні витрати у розмірі 11305 грн. 85 коп.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідачем не спростовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а тому посилання відповідача на те, що він не мав можливості сплатити грошові кошти стягнуті на користь позивача за вироком суду, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладені обставини, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 3% річних у розмірі 2820 грн. 73 коп., інфляційні витрати у розмірі 11305 грн. 85 коп.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 3% річних у розмірі 2820 грн. 73 коп., інфляційні витрати у розмірі 11305 грн. 85 коп. та судові витрати у виді судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлене 07 березня 2024 року.

Суддя А.П.Сидоренко