Справа № 473/7222/23
РІШЕННЯ

іменем України

"26" березня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Ротар М.М.

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Вознесенська в особі Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

встановив

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади м. Вознесенська про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона є спадкоємицею за законом після смерті матері, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після її смерті, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Таким чином, вона позбавлена можливості у нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02 січня 2024 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

Після смерті матері відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок із господарчими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка призначена для обслуговування вищевказаного житлового будинку.

Спадщину після смерті матері, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, прийняла позивач ОСОБА_1 шляхом подачі до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївського нотаріального округу заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з моменту смерті матері.

24.01.2017 року в Першій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївського нотаріального округу позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер :09:021:0016, яка призначена для обслуговування житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Що стосується оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок із господарчими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , то державний нотаріус, в зв`язку із відсутністю правовстановлючих документів на будинок, рекомендував звернутись до суду. (довідка в.о. завідувача Першої Вознесенської державної нотаріальної контори від 23.02.2024 №129/02-14).

Як слідує із змісту роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відтак зазначена норма визначає об 'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушене право пов 'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту порушеного права або інтересу передбачені ст. 16 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі.

Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Відповідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв 'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 5 серпня 1992 року.

У листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року, № 40-19- 5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» визначено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ, які вже відбулися, з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

При цьому, записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (ч.1 ст. 26 Закону).

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлений постановою, затвердженою Кабінетом Міністрів України за № 1127 від 25.12.2015 року.

Так, п. 66 вказаного Порядку надає повноваження спадкоємцю померлої особи вчинити певні юридичні дії, які б вчинив сам спадкодавець, якби був живим.

Зокрема, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Тобто, виходячи з наведеного, на підставі заяви спадкоємців здійснюється внесення записів про права спадкодавця, якщо останні вже виникли та це підтверджено відповідними правовстановлюючими документами.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положенням ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем пред`явленого позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання право власності на житловий будинок за позивачем є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 200, 206, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар