Провадження № 2/522/2832/24
26 березня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Міщенко О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих коштів допомоги,
До суду надійшов позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих коштів допомоги фізичним особам, які надають соціальні послуги у розмірі 5460,30 грн. та суму судового збору у розмірі 2 684 грн.
В обґрунтування позову відзначено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Управлінні як отримувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги. Відповідач звернувся до Управління з заявою про призначення допомоги по догляду за ОСОБА_2 , 1959 року народження. Допомогу було призначено на період з 01.07.2020 по 23.12.2039 р. З травня 2021 року, відповідач працевлаштувався та не повідомив Управління про зміну обставин, а тому втратив право на отримання зазначеної допомоги. В подальшому, виплату компенсації припинено та здійснено розрахунок надміру нарахованої компенсації за період з 01.05.2021 року по 31.07.2022 року, яка склала 5460,30 гривень та яку відповідач добровільно не повертає, на телефонні дзвінки не відповідає.
Ухвалою суду від 16.10.2023 провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 12.12.2023 року.
12 грудня 2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутністю сторони. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач належним чином сповіщений про причини неявки до судового засідання не повідомив.
Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права відповідача на доступ до правосуддя, суд оцінює таку поведінку відповідача як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 , про що свідчить відмітка в паспорті заявника серії НОМЕР_1 про реєстрацію шлюбу 20.10.2001 року.
ОСОБА_2 має встановлену першу Б групу інвалідності, про що свідчить довідка витяг з рішення ЛКК № 889/3 від 04.03.2021 року.
01.07.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою про призначення допомоги фізичним особам, які надають соціальні послуги по догляду за ОСОБА_2 , 1959 року народження. Допомогу було призначено на період з 01.07.2020 року по 23.12.2039 року.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем.
Так, ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як отримувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги відповідно до Закону України «Про соціальні послуги».
При цьому, при зверненні, ОСОБА_1 було ознайомлено під особистий підпис, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги, він зобов`язується про них повідомити.
Умови призначення і виплати зазначеної допомоги передбачені Законом України «Про соціальні послуги» та Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року №558, чинного на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.
Згідно з п. 1 Порядку непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами, призначається щомісячна компенсаційна виплата.
Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України від 30.05.2022 року, відповідач працевлаштувався з травня 2021 року, але при цьому не повідомив Управління про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання компенсації.
Відповідно до п. 15 Порядку, фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації.
Таким чином, ОСОБА_1 втратив право на отримання допомоги з 01.05.2021 року.
На підставі отриманих відомостей, Розпорядженням УСЗН в Приморському районі м. Одеси від 25.05.2022 року № 641008 виплату допомоги припинено та здійснено розрахунок надміру нарахованої компенсації за період з 01.05.2021 року по 31.07.2022 року, сума якої складає 5460,30 грн.
Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначив компенсацію.
Однак, до теперішнього часу, ОСОБА_1 у добровільному порядку не повернуто надміру отриману суму допомоги у розмірі 5460,30 грн. на розрахунковий рахунок Департаменту.
Відповідно до п.3.4 Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 31.07.2019 року №4876-VІІ до структур Департаменту входять структурні підрозділи Департаменту (управління, сектори, відділи).
Уповноважені органи, що призначають та виплачують компенсацію, здійснюють контроль за наданням соціальних послуг фізичними особами, які надають соціальні послуги (п.20 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 859 від 23 вересня 2020 року ).
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач з метою захисту своїх прав, звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Згідно з роз`ясненнями п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).
Відповідачем не надано доказів щодо повернення позивачу надміру отриманої суми допомоги.
В той же час відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо наявності правових підстав для набуття та збереження спірних грошових коштів.
Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Таким чином, одержані кошти відповідачем в рахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду були надмірно перераховані у зв`язку з недобросовісними діями відповідача, а також те, що на вимогу органу, що призначив допомогу, відповідач не повернув в повному обсязі відповідну надміру виплачену суму коштів, а тому сума залишку надміру перерахованої компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги має бути повернута відповідачем у примусовому порядку, як така, що одержана без належної правової підстави.
За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих коштів допомоги фізичним особам,які надають соціальні послуги є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки обставини встановлені ст. 1212 ЦК України,якою передбачено поверненню безпідставно отриманою допомоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 274-279, 280-289, 354 ЦПК України, суд,
Позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих коштів допомоги - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя