г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5740/23
Номер провадження 2/213/433/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Мазуренко В.В., розглянувши заочно в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/5740/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відповідно до якого просить стягнути з нього заборгованість за Кредитним договором № від 23 січня 2019 року у розмірі 10765,49 грн, оскільки відповідач порушив умови вказаного договору. Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача на підставі Договору відступлення права вимоги від 07.10.2016 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» та договору факторингу від 02.12.2022, укладеного між АТ «Таскомбанк» і позивачем.

Відповідачем подано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими та не законними. У відзиві посилається на те, що позивачем не підтверджено належним чином отримання права вимоги до позивача, оскільки кредитний договір між ним і ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено 23.01.2019, договір відступлення права вимоги між останнім та АТ «Таскомбанк» укладений був 07.10.2016 строком на 1 рік. Доказів про продовження чи укладення нового договору відступлення права вимоги, позивачем не надано. Вважає, що АТ «Таскомбанк» не мав достатніх правових підстав для укладення договору факторингу від 02.12.2022, оскільки він не набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором і як наслідок позивач не став кінцевим власником правової вимоги по сплаті коштів за кредитним договором №. Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначив, що відповідач був ознайомлений під особистий підпис про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором до АТ «Таскомбанк». Крім того, пунктом 9.4 Договору відступлення права вимоги від 07.10.2016, передбачено, що якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору жодна сторона не ініціювала його розірвання Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Позивач отримав право вимоги до відповідач за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу від 02.12.2022 на підтвердження чого надано платіжну інструкцію про сплату за договором. Вказує, що оскільки договір кредиту та факторингу недійсними не визнані, а тому діє презумпція правомірності правочину.

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

08 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

23 січня 2019 року ОСОБА_1 подав до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», а також заяву № на отримання кредиту. Також між останніми підписано паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №3534598. Підписанням заяви відповідач підтвердив згоду, що підписаний ним паспорт кредиту №3534598 від 23.01.2019 містить умови укладеного кредитного договору; заява разом з паспортом кредиту та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» - становлять кредитний договір.

За умовами договору відповідач отримав кредит у сумі 10436,80 грн на строк - 28 місяців, із сплатою початкового проценту при наданні кредиту у сумі 840 грн, щомісячні проценти складають 3,00% від суми кредиту, річні загальні проценти - 0,01 від суми боргу за договором, загальні витрати за кредитом 3346,29 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 12 943,09 грн, реальна річна процентна ставка 17,55 грн. Також у договорі передбачені наслідки прострочення виконання зобов`язань у вигляді сплати пені та неустойки. У паспорті кредиту зазначений графік платежів, який підписаний відповідачем. Позичальник доручив ТОВ «ФК «ЦФР» сплатити на рахунок ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» 9196,80 грн та 400 грн - сплата страхових платежів на користь ДП «СФР». Рахунком-фактурою №КРНД-1060-4003183 від 23.01.2019 підтверджується придбання ОСОБА_1 товару в магазині «Фокстрот» на суму 9196,80 грн, постачальник ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН».

07 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» укладено договір відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором№ перейшло до останнього. Боржником було підписано повідомлення про відступлення прав вимог.

За умовами вказаного договору, строк його дії 1 календарний рік, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п. 9.4 Договору, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору жодна сторона не ініціювала його розірвання Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

02 грудня 2022 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № від 23.01.2019 на суму 10765,49 грн, що підтверджується вказаним договором та витягом з реєстру боржників.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 31.10.2023 за відповідачем значилась заборгованість у розмірі 10765,49 грн, з яких: 5959,93 грн заборгованість по тілу кредиту, 0,50 грн заборгованість за відсотками, 4696,58 грн - заборгованість за щомісячними відсотками, 108,48 грн сума заборгованості за штрафом. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що кредитний договір № від 23.01.2019 містить умови щодо суми кредиту, процентної ставки, строк кредитування, графік платежів, відповідальності за неналежне виконання зобов`язання тощо. Договір підписаний відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Таким чином у відповідача виникли зобов`язання за укладеним договором повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами.

Відповідач у відзиві не заперечив факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступив ПАТ «Таскомбанк» права вимоги до позичальників за кредитними договорами.

Встановлено, що при укладенні договору кредиту, 23 січня 2019 року ОСОБА_1 був повідомлений про відступлення ПАТ «Таскомбанк» права вимоги за укладеним договором.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорював вказаний вище договір про відступлення права вимоги, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо.

На підставі договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № від 23.01.2019, що видно із витягу з Реєстру прав вимоги до договору факторингу. Сплата Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією №19084 від 02.12.2022

Отже, встановлено, що позивач став кінцевим власником правової вимоги до відповідача по сплаті коштів за кредитним договором№ від 23.01.2019 на суму 10765,49 грн.

У зв`язку з викладеним, суд не вважає слушним заперечення відповідача в частині не набуття позивачем права вимоги за кредитним договором укладеним між відповідачем і ТОВ «ФК «ЦФР».

Встановлено, що жодних штрафних санкцій позивачем за вказаним кредитом не нараховано. Отримані кредитні кошти та проценти за користування цими коштами відповідач не повернув, умови договору не виконав.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом досліджені всі докази надані сторонами.

Встановлено, що відповідач не заперечує стосовно отримання кредитних коштів, був повідомлений про умови кредитування, погодився з ними та підписав заяву на отримання кредиту, паспорт кредиту, заяву про приєднання до умов отримання кредитів, що складають кредитний договір, а також не заперечив щодо розміру заборгованості. Отримання позивачем права вимоги до відповідача підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем належними і допустимими доказами.

Обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 7,12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № від 23 січня 2019 року у розмірі 10 765 (десять тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн 49 коп, з яких: 5959,93 грн заборгованість за основною сумою боргу; 0,50 грн заборгованість за відсотками; 4696,58 грн заборгованість за щомісячними процентами; 108,48 грн заборгованість за штрафами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, код .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного тексту судового рішення 07 березня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко