печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г. О.

секретар судового засідання Музика В. П.

справа №757/60136/19-ц (пров. 6-365/24)

учасники справи:

заявник (стягувач): Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України

боржник: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про поновлення строку пред?явлення виконавчого документа до виконання та у справі №757/60136/19-ц за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року заявник звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просить поновити строк для пред?явлення до виконання виконавчого документа у справі №757/60136/19-ц за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2020 року, справа №757/60136/19-ц, задоволено позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; стягнуто із ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України заборгованість за видані предмети речового майна, строки носіння яких не закінчились, у розмірі 6 976,05 грн та заборгованість за виплачене на момент звільнення грошове забезпечення - 12 459,56 грн та 1 921 грн судового збору.

Вказує, що на адресу суду було неодноразово надіслано заяви про видачу виконавчого документу за вказаною справою від 12.03.2021 року вх. №38327, від 01.06.2021 року вх. №85819, від 05.10.2021 року за вих. №60/12-2054, проте виконавчий документ на адресу стягувача не надходив.

Крім того, на адресу суду було направлено лист про надання інформації від 06.09.2022 вих. №60/12-1062, за результатом розгляду якого 01.02.2023 року (Bx. № 45) отримано відповідь за вих. №3884/22 від 27.10.2022. року, із якої вбачається, що на адресу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 15.06.2021 року (вих. №757/60136/19-ц) було направлено виконавчий документ за вказаною вище справою.

Проведеною перевіркою у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України встановлено відсутність даного листа і виконавчого документу, який до нього додавався.

Зазначає, що враховуючи, що виконавчий лист №757/60136/19-ц не надходив на адресу заявника (стягувача), то останній був позбавлений права пред`явити виконавчий лист до виконання, в зв`язку з чим, необхідно поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа, що стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою.

В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином.

Суд вважає за можливе розглядати справи у відсутність учасників справи, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяву, дослідивши письмові докази додані до неї, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2020 року, справа №757/60136/19-ц, задоволено позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; стягнуто із ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України заборгованість за видані предмети речового майна, строки носіння яких не закінчились, у розмірі 6 976,05 грн та заборгованість за виплачене на момент звільнення грошове забезпечення - 12 459,56 грн та 1 921 грн судового збору.

15.06.2021 року відповідно до даних, які містяться в електронній програмі «Д-3» виготовлено проект виконавчого листа по справі №757/60136/19-ц за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Перевіркою реєстру поштового відправлення встановлено, що вказаний виконавчий лист не було направлена на адресу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Суд, при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи навпаки, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред?явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції ( Право на справедливий суд ) гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

В рішенні Європейського суду Горнсбі проти Греції від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина суду .

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Так, оскільки стягувачем не було отримано виконавчий лист у справі №757/60136/19-ц, оскільки його було втрачено при направлення на адресу стягувача, що підтверджується матеріалами справи, а заявник неодноразово звертався до суду із заявою про видачу виконавчого листа у межах трирічного строку пред?явлення до виконання виконавчого листа, суд приходить до висновку, що строк пропущено із поважних причини, тому суд вважає за можливе заяву задовольнити та поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 18, 76-78, 260, 353, 433, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про поновлення строку пред?явлення виконавчого документа до виконання та у справі №757/60136/19-ц за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Поновити строк для пред?явлення до виконання виконавчого документа у справі №757/60136/19-ц за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Суддя Г.О.Матійчук