РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 березня 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

позивачки - ОСОБА_1

представника третьої особи - Куркової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2023р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014р. За рішенням суду від 20.07.2021р. шлюб розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення шлюбних відносин дитина проживає з нею і перебуває на її повному утриманні. Дитина має статус дитини з інвалідністю, вона самостійно займається його лікуванням, розвитком та вихованням. Відповідач як батько не цікавиться вихованням, розвитком, навчанням та здоров`ям сина, протягом тривалого часу не спілкується з ним та не надає матеріальної допомоги, має заборгованість зі сплати аліментів. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 08.11.2023р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06.02.2024р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та третьої особи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Першин І.М. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити повністю.

Додатково позивачка ОСОБА_1 суду пояснила, що після розлучення з відповідачем ОСОБА_3 вона самостійно займається вихованням, розвитком, підтриманням стану здоров`я малолітнього сина ОСОБА_4 , який є дитиною інвалідом, страждає на дитячий аутизм, не розмовляє. Вона самостійно повністю забезпечує лікування дитини, проведення корекційних та реабілітаційних програм. Син навчається в спеціалізованій школі-інтернаті «Оберіг», відвідує логопеда. Зайняття з дитиною, його розвиток потребують значних вкладень. Лише реабілітологу вона сплачує в місяць біля 8000,00грн. З вихованням та розвитком сина їй допомагають її батьки. Відповідач як батько жодної участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Фактичні шлюбні відносини вони припинили з відповідачем у вересні 2020р. Вона з сином переїхала до своїх батьків на АДРЕСА_1 , де проживали до листопада 2023. Відповідачу достовірно було відомо місце проживання сина. Певний період часу після припинення шлюбних відносин він навідував дитину, але вже майже два роки повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини. Грошової допомоги не надає, до сина не приходить, його розвитком, навчанням та станом здоров`я не цікавиться, хоча іноді їй потрібна елементарна фізична допомога, щоб залишити сина з кимось, коли вона працює, відвезти його до реабілітолога, до школи тощо. Жодних перешкод в спілкуванні з дитиною відповідачу не чинилось, йому відомі номер її телефону та телефону батьків, їх адреса місця проживання. Навіть після її звернення до суду з цим позовом він не прийняв жодних заходів, щоб поспілкуватись з нею чи з дитиною. Він приходив на засідання комісії по справам дітей, але нічого суттєвого сказати не зміг. Жодних обставин, які б вказували на наявність об`єктивних причин неможливості спілкування з дитиною та її утримання, у відповідача немає. Він здоровий, працездатний, інших утриманців немає. Оскільки син має певне захворювання і не розмовляє, по його поведінці не можна зрозуміти, як він зараз ставиться до відповідача. Вже майже два роки вони не бачились. Коли ж відповідач приходив до них, то син з ним обнімався, проявляв радість. Вважає, що наявні усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання двічі не прибув, подав заяви про його відкладання у зв`язку з тим, що він не встиг ще зібрати усі матеріали, які бажає надати суду, а також звернувся до органу опіки з заявою про участь у вихованні сина.

Однак, суд вважає заяви відповідача ОСОБА_3 необґрунтованими і не знаходить підстав для відкладання судового засідання.

Зокрема, суд виходить з того, що провадження у цій справі було відкрито 08.11.2023р. Відповідач ОСОБА_3 отримав копію позовної заяви з додатками 23.11.2023р. Підготовче провадження було закрито 06.02.2024 у відсутність відповідача, оскільки він в установленому процесуальним законом порядку відзиву на позовну заяву, клопотань, інших заяв, доказів, на підтвердження своїх заперечень суду не подав. Жодних поважних причин неможливості участі в судовому розгляді та подання заперечень проти позову відповідач належним чином не обґрунтував.

Виходячи із завдань цивільного судочинства, з метою забезпечення своєчасності розгляду справи, яка стосується інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій, суд вважає можливим розглянути у відсутність відповідача ОСОБА_3 в заочному порядку на підставі ст.280 ЦПК України.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що під час проведеної перевірки для надання суду висновку зі спірного питання було встановлено, що відповідач більше ніж два роки фактично не виконує батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, не цікавиться його життям, не відвідує, не надає матеріальну та будь-яку іншу допомогу, не піклується про стан його здоров`я. Дитина всім забезпечена, потреби дитини задовольняє матір, хлопчик має розлад аутичного спектру та є інвалідом, займається з логопедом-корекціоністом, навчається в спеціалізованій школі Через те, що дитина не розмовляє, з`ясувати її думку щодо спірного питання неможливо. За висновком органу опіки та піклування визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 . При цьому, на засіданні комісії з захисту прав дітей 04.01.2024р. відповідач ОСОБА_3 був присутній, але жодних обґрунтованих заперечень та документів не подав, лише заявив, що бажав та бажає спілкуватись з сином, з приводу усунення перешкод в спілкуванні з дитиною відповідач до органу опіки та піклування чи до не звертався. Після надання висновку він подав заяву до служби у справах дітей по Хортицькому району про встановлення порядку побачень з сином, яка зараз перебуває на розгляді. Тому проти задоволення позову не заперечують.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ч.2,3 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014р., який розірваний рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.07.2021, яке набрало законної сили 20.08.2021р. При цьому вказаним рішенням встановлено, що сторони фактично припинили подружні відносин 31.08.2020р і з цього часу разом не проживають (арк.6,8).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.7), який після припинення шлюбних відносин мешкає разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Судовим наказом №2-н/337/815/2021, ЄУН 337/3651/21, виданим 12.07.2021р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2021р. і до повноліття дитини (арк.9).

Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі від 16.08.2021 відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання вищевказаного судового наказу та проводяться виконавчі дії (арк.10-11).

Згідно розрахунку державного виконавця Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі від 02.10.2023р. заборгованість боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 станом на 01.10.2023р. становить 97 163,77грн. За період 2021-2023 рік боржник сплату аліментів взагалі не здійснював (арк.12).

Згідно інформації КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» ЗМР від 12.10.2023р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під спостереженням психіатра з діагнозом: дитячий аутизм з вираженими функціональними порушеннями, ЗНМ І рівня, ускладненого дизартрією середнього ступеню тяжкості. Має статус дитини з інвалідністю підгрупа А з 18.05.2022р. (арк.13).

Згідно довідки КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг» ЗМР від 25.09.2023 , ОСОБА_4 є учнем 2-Б класу, за період з 01.09.2022р. по теперішній час батько дитини ОСОБА_3 заклад освіти не відвідував, з педагогами не спілкувався, у батьківських зборах участь не приймав (арк.14).

Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 22.12.2023р., складеним спеціалістами відділу Служби (управління) у справах дітей ЗМР по Вознесенівському району, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. Дитина має окрему кімнату, яка обладнана меблями, є одяг та взуття по сезону. Поспілкуватись з дитиною та з`ясувати її думку щодо батька неможливо, оскільки дитина не розмовляє (арк.41).

Згідно інформації Запорізького міського центру соціальних служб ЗМР від 07.12.2023 фахівцями із соціальної роботи було здійснено вихід в родину ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з метою здійснення оцінки потреб сім`ї та з`ясування думки дитини. Під час виходу було встановлено, що потреби дитини задовольняє мати, наявні усі необхідні дитячі речі, обладнана окрема кімната, хлопчик відвідує школу-інтернат, займається з логопедом. У вихованні дитини приймає участь бабуся хлопчика. Батько дитини проживає окремо та понад два роки не цікавиться розвитком дитини, не підтримує з ним контакту, аліменти не сплачує (арк..42-43).

Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району №21.01/03-23/28 від 16.01.2024р. ним визнано доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є матір`ю позивачки. Після того, як її дочка розійшлась з відповідачем ОСОБА_3 та переїхала з онуком до них на вул.Хортицьке шосе, відповідач певний період (2-3міс) приходив до дитини та спілкувався з ним. Однак вже біля двох років взагалі не цікавиться дитиною та не надає ніякої допомоги, він жодного разу за цей час не привітав онука його з днем народження, не зустрівся з ним, аліменти не сплачує, будь-якої іншої матеріальної допомоги не надає. У дитини є вади здоров`я, він є інвалідом, потребує багато коштів на лікування та розвиток. Онук відвідує спеціалізовану школу-інтернат «Оберіг», також займається з логопедом. Забезпеченням усіх потреб дитини, її вихованням та утриманням, навчанням, додатковими зайняттями, станом здоров`я займається її донька. Вона також допомагає, возить онука на зайняття, забирає його до себе, коли донька працює. Вважає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків свідомо. Йому така дитина просто не потрібна, бо забагато клопоту. Жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з онуком не чинилось, він знає де проживала дитина, знає їх номери телефонів, але з власної волі не бажає бачитися та приймати участь у його житті.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є дружиною брата позивачки. Відповідача останній раз особисто бачила більше трьох років назад. Вони часто (3-4 рази на тиждень) бувають у свекрів на вул.Хортицьке шосе, де після розлучення проживала також ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Зараз вони переїхали до іншого житла, але, коли ОСОБА_9 працює, свекри забирають до себе ОСОБА_4 . За весь цей час їй невідомі випадки, коли батько дитини приходив і спілкувався з дитиною або надавав будь-яку, в т.ч. матеріальну допомогу на дитину. Дитина має вади здоров`я, відвідує спеціалізовану школу, логопеда, потребує особливого ставлення та підвищеної уваги. Забезпеченням усіх потреб дитини займається повністю ОСОБА_9 .

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ці чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому вона підлягає застосуванню лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, лише при наявності вини в діях батьків, з урахуванням ставлення дітей до них, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач ОСОБА_3 після припинення подружніх відносин з позивачкою ОСОБА_1 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , який до того ж є дитиною з інвалідністю та через свій стан здоров`я потребує підвищеної батьківської уваги, значних матеріальних та фізичних ресурсів. Відповідач тривалий час не зустрічається і не спілкується з сином, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання дитини не приймає, навчанням та станом здоров`я не цікавиться, школу, лікарню не відвідує, матеріальної чи будь-якої іншої допомоги не надає, має заборгованість зі сплаті аліментів, що свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини. Обставин, які б вказували на наявність у відповідача будь-яких об`єктивних, незалежних від його волі перешкод для виконання батьківських обов`язків, судом не встановлено.

Вказані обставини підтверджуються наданими суду письмовими доказами та поясненнями свідків, які суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення цього рішення.

Ухвалюючи рішення, суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав. Суд вважає вказаний висновок обґрунтованим, оскільки він складений за результатами ретельної перевірки умов життя малолітньої дитини і повністю узгоджується із обставинами, безпосередньо встановленими судом під час судового розгляду.

При цьому, відповідач ОСОБА_3 приймав участь в засіданні комісії з захисту прав дітей, де розглядалось питання надання висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання вказаного спору, однак жодних обґрунтованих заперечень зі свого боку не подав, об`єктивних обставин, які б унеможливлювали його участь у вихованні та утриманні сина, вказували на наявність певних перешкод в спілкуванні тощо не навів.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним про судовий розгляд вказаної цивільної справи, в судове засідання без поважних причин не прибув, обґрунтованих заперечень проти позову не подав і жодним чином позовні вимоги не спростував.

З`ясувати думку малолітнього ОСОБА_11 щодо вирішення даного спору не є можливими, оскільки згідно з наданими суду документами, дитина має певний розлад здоров`я (дитячий аутизм) і не розмовляє, тому не може висловити своє ставлення до батька та спірного питання.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із завдань та загальних засад цивільного судочинства, зокрема, принципів верховенства права, розумності та справедливості, з метою захисту якнайкращих інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60грн.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.7,19,141,150,155,164,171 Сімейного кодексу України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 25.03.2024.

Суддя Н.А.Мурашова

14.03.2024