Справа № 444/3283/22
Провадження № 2/444/61/2024
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

27 березня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Жовківського районного суду Львівської області знаходиться дана цивільна справа.

Представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Мотрук М.Ю. 20.12.2023 року подано заяву про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що у своєму позові ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 борг у сумі 50 000 доларів США. Підставою для подання вказаного позову стало те, що 19 вересня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики коштів у сумі 50 000 доларів США, що підтверджується розпискою. Вказані кошти ОСОБА_3 зобов`язувалася повернути до 01 грудня 2022 року, однак цього не зробила по цей день. У відповідності до ч. 1 та ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Як стало відомо позивачу, зокрема і з відзиву поданого стороною відповідача, єдиним майном ОСОБА_3 , за рахунок якого може бути здійснено виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, є належна відповідачці квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Належність зазначеної квартири саме ОСОБА_3 підтверджується листом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 1799 від 03 травня 2023 року.

Також це підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав, на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з якої вбачається, що зазначена квартира не перереєстровувалася.

Відчуження відповідачкою зазначеного нерухомого майна істотно ускладнить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених майнових прав позивача.

Представник позивача зазначає, що на даний час ризик відчуження відповідачкою ОСОБА_3 квартири суттєво зріс.

Представник вважає, що у даному випадку найбільш ефективним способом забезпечення позову буде накладення арешту на зазначене нерухоме майно відповідача.

Зважаючи на викладене, представник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, вивчивши та дослідивши подану заяву про забезпечення позову, заслухавши пояснення представника позивача щодо даної заяви, дійшов наступного висновку.

За змістом ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що предметом спору у даній цивільній справі є стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_3 за договором позики в розмірі 50 000 тис. дол. США, що на день звернення до суду становить 1 828 000 грн.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали поданої позивачем заяви про забезпечення позову, а також матеріали позовної заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, приходить до висновку, що позовні вимоги стосуються стягнення боргу з відповідачки за договором позики, а тому забезпечення позову є необхідним з метою ефективного захисту, поновлення прав та інтересів позивача, які він вважає порушеними і за захистом яких він звернувся до суду.

Так, арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. Суд при вирішенні даного питання повинен надати оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін.

Таким чином арешт є більш широким заходом забезпечення позову, оскільки включає в себе не тільки заборону на відчуження майна, а й інші обмеження у праві розпорядження майном, в той час як заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна є вичерпним обмеженням та заходом, який не розповсюджується на інші права власника щодо цього майна, що є суттєвим в процесі виконання ухвали суду.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження майна, а саме квартири, яка є у власності відповідачки ОСОБА_3 , призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову задовольнити частково та заборонити відчуження квартири, яка є у власності відповідачки ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд враховує, що вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує права та інтереси відповідача з приводу користування та володіння вказаною вище квартирою.

А відтак, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_3 , належить задовольнити частково, а саме заборонити відчуження квартири, з огляду на недопущення перешкоджанню можливості власнику квартири користуватися цією квартирою і саме таке забезпечення позову відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Відповідно п. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.151-153, 157, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову подану представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Мотрук Мар`яном Юрійовичем - задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову заборонити відчуження квартири, яка є у власності відповідачки ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвалу скерувати до виконання, а також для відома всім учасникам справи.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст ухвали складено 27.03.2024 року.

Суддя Олещук М. М.