Дата документу 22.03.2024
Справа № 501/4144/21
22 березня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання Тимко М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -
До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 в якому просить:
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 112621,17 грн.;
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 200000,00 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.07.2020 на вул.Паркова, у м.Чорноморську, Одеської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в ході якої автомобіль «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження: «закритий медіальний перелом шийки лівої стегнової кістки без зміщення відламків, закритий перелом діафизу 3 плеснової кістки зі зміщенням, закритий підголовчатий перелом 4 плеснової кістки лівої стопи зі зміщенням, забита рана правої сідниці».
Завдані позивачу тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, внаслідок чого позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні у КНП «Чорноморська лікарня» з 09.07.2020 по 28.07.2020 року.
Таким чином, витрати, пов`язані з лікуванням позивачки після отриманих за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, становлять 112621,17 грн.
Також позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок отриманих травм вона не могла певний час пересуватися самостійно, перенесла оперативне втручання, пов`язане з протезуванням суглобу, була позбавлена можливості певний час продовжувати звичайне життя, що викликає в неї сильні душевні страждання та фізичну біль, яка також була завдана внаслідок медичного втручання, необхідність лікування в медичних закладах, обмеження фізичних можливостей. Також, в неї наявні психічні переживання за своє життя, що у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зав`язків і потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 200000,00 грн.
Представник позивача надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістив, відзив на позов не надав.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09 липня 2020 року на вул.Паркова у м.Чорноморську, Одеської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження: «закритий медіальний перелом шийки лівої стегнової кістки без зміщення відламків, закритий перелом діафизу 3 плюсневої кістки зі зміщенням, закритий підголовчатий перелом 4 плюсневої кістки лівої стопи зі зміщенням, забита рана правої сідниці».
Внаслідок завданих позивачу тілесних ушкоджень, позивач ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у КНП «Чорноморська лікарня» з 09.07.2020 по 28.07.2020 року, що підтверджується випискою-епікризом №4584 від 28.07.2020 (а.с.6-7).
Таким чином, витрати, пов`язані з лікуванням позивачки після отриманих ушкоджень за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, становлять 112621,17 грн.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У своїй постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 Верховний Суд України зазначив про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Окрім того, відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіяні.
Позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у її моральних переживаннях, завданих їй у зв`язку отриманими травмами, внаслідок чого вона не могла певний час пересуватися самостійно, перенесла оперативне втручання, пов`язане з протезуванням суглобу, була позбавлена можливості певний час продовжувати звичайне життя, що викликає в неї сильні душевні страждання та фізичну біль, яка також була завдана внаслідок медичного втручання, необхідність лікування в медичних закладах, обмеження фізичних можливостей, що у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зав`язків і потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 листопада 2021 року (справа №501/1895/21) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано недієздатною. Над ОСОБА_1 встановлено опіку та її опікуном призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.36-38).

Приймаючи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в організації її життя, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 200000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3126,20 грн.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 112621,17 гривень, та моральної шкоди - 200000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 3126,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя