Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

26 березня 2024 року смт. Романів

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В., вирішуючи питання про видачу судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій, посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить суд видати судовий наказ про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, після досягнення сином ОСОБА_5 повноліття аліменти на сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином Матвієм повноліття.

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

За змістом розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер.

Цей вид провадження не є свідченням відсутності спірних відносин між сторонами, однак в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права.

Відповідно до частини 5 статті 183, частини 3 статті 184 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у відповідному розмірі.

Отже, чинне законодавство наділяє правом на стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дитина.

Таким чином, місце проживання дитини є істотною умовою для розгляду заяви про видачу судового наказу, тобто може вплинути на висновок суду про права та обов`язки заявника і боржника.

Згідно положень пункту 5 частини 2 статті 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Також, відповідно до пункту 4 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не надано будь-якого доказу на підтвердження того, що неповнолітні діти - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з нею.

В матеріалах справи відсутня інформація місця проживання дітей, а отже, право вимоги заявника не є очевидним, оскільки є спір про наявність самого права заявника звертатися до суду із такою заявою.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Таким чином, в порушення наведених вимог чинного законодавства, заявником не надано доказу на підтвердження її права звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Керуючись статтями 165, 258-260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя М.В. Ковальчук