Справа № 6-364/11
Провадження № 6/461/199/24
У Х В А Л А

20.03.2024 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду міста Львова Стрельбицький В.В., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

встановив:

Фактичні обставини справи, суть заяви та дані про особу, яка його заявила,

суть питання, яке вирішується судом

18.03.2024 ОСОБА_1 , шляхом скерування на офіційну електронну поштову скриньку суду, звернувся до суду із заявою у якій просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19.08.2011 у справі № 6-364/11, якою за поданням головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Сидій О.В., тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до сплати останнім заборгованості, згідно виконавчих листів №2-2331, виданого 12.11.2008 року Хмельницьким міськрайонним судом, №2-з2743 виданого 28.04.2010 року Личаківським районним судом м. Львова, 2н-6345/10, виданого 16.02.2011 року Личаківським районним судом м. Львова. Заявник вказує, що виконавчі дії з примусового виконання завершено.

Вказана заява підлягає поверненню з огляду на наступне.

Основні організаційно правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлені Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якого під обов`язковим реквізитом електронного документу розуміють обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Так, статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Положеннями ч.ч. 1,2,8 ЦПК України, встановлено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів. Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Водночас, у супереч вищенаведеному, з матеріалів заяви ОСОБА_1 встановлено, що така надійшла на адресу суду електронною поштою та не містить електронного цифрового підпису заявника. Також, подана до суду заява не містить рукописного підпису суб`єкта звернення.

Частиною 5,6 та 8 статті 43 ЦПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані, серед іншого, виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Ухвалюючи дане рішення, суд також враховує те, що у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Розділу 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20 (провадження № 11-361заі20), альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи та подання такого документу через електронний кабінет.

Чинне процесуальне законодавство не забороняє учаснику справи звернутися з процесуальними документами до суду шляхом направлення їх на офіційну електронну адресу суду з обов`язковим скріпленням їх власним електронним цифровим підписом учасника справи (постанова Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі № 530/544/16).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 205/5252/19 (провадження № 61-1125св22) викладено висновок, що суд може дійти висновку щодо наявності або відсутності електронного підпису на документі на підставі протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису.

Таким чином, встановлено, що заява ОСОБА_1 надійшла до суду електронною поштою, без скріплення електронним цифровим підписом, а також без використання підсистеми «Електронний суд». Зазначене дає підстави вважати, що надіслане заявником електронною поштою на офіційну електронну адресу суду звернення має статус інформаційного, оскільки у ньому, не зазначені докази щодо проведення відповідної реєстрації заявника в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

З огляду на вищевикладене та відсутність електронного цифрового підпису на електронному документі свідчить, що такий документ не підписаний у визначений законом спосіб.

Таким чином, суд приходить до переконання, що подане на електронну пошту звернення без використання електронного цифрового підпису, не може вважатися підписаним та не має юридичної сили, оскільки не містить електронного підпису особи, яка його подала, що не дає підстав належним чином встановити особу заявника.

Заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. (п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України).

При цьому, слід звернути увагу заявника, що повернення заяви не позбавляє його права на повторне звернення до суду з аналогічною заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (буде усунуто відповідні недоліки) або ж таку заяву буде подано у паперовому вигляді з особистим підписом заявника.

Керуючись ст. 185, 353 ЦПК України,

постановив:

заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України повернути без розгляду.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, у разі усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 березня 2024 року.

Суддя В.В. Стрельбицький