Провадження №2/752/2542/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» (далі - ТОВ «УК «Венеція») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «УК «Венеція» є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг, здійснює дану діяльність на договірних засадах за предметом правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема обслуговування та ремонт житлового будинку, а також утримання прибудинкової території.

15.05.2003 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко - Житлосервіс» (далі - ТОВ «Ліко-Житлосервіс») та відповідачем, який є власником квартири АДРЕСА_1 , було укладено договір №171 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових територій. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов`язання з обслуговування та ремонту, а також утримання прибудинкової території вказаного житлового будинку, а відповідач зобов`язався приймати участь у витратах на виконання таких робіт.

09.11.2021 ТОВ «Ліко - Житлосервіс» перейменовано на ТОВ «УК «Венеція».

За цією квартирою обліковується заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2020 по 31.03.2023 в розмірі 22 855,30 грн.

В зв`язку з простроченням оплати житлово-комунальних послуг, відповідач повинен сплатити також 3% річних в розмірі 323,30 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 035,14 грн.

Просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за житлово-комунальні послуги, 3% річних, інфляційні втрати, а також судові витрати.

05.12.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.06.2003 серії НОМЕР_1 .

15.05.2003 між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та ОСОБА_1 укладено договір №171 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових територій, відповідно до умов якого ТОВ «Ліко-Житлосервіс» зобов`язується надати послуги з обслуговування та ремонту, а також утримання прибудинкової території вказаного житлового будинку, а відповідач зобов`язався приймати участь у витратах на виконання таких робіт.

На виконання взятих на себе зобов`язань щодо обслуговування зазначеного будинку та прибудинкової території, ТОВ «Ліко-Житлосервіс» були укладені відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг (вивіз та знешкодження твердих побутових відходів), які після набуття підприємством надаються споживачам.

09.11.2021 ТОВ «Ліко - Житлосервіс» перейменовано на ТОВ «УК «Венеція».

Відповідно до розрахунків заборгованість по квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 01.10.2020 по 31.03.2023 за житлово-комунальні послуги становить 22 855,30 грн., за період з жовтня 2020 по січень 2022 нараховані 3% річних в розмірі 323,30 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 035,14 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника.

У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Суд відзначає, що співвласники квартири у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу.

Відповідачем не було надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, у тому числі відповідач, відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовився від надання позивачем послуг.

Водночас, судом встановлено, що відповідач свої обов`язки щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1 035,14 грн. та 3% річних в розмірі 323,30 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне.

На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання.

Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан.

Постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

- нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

- припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, позовні вимоги в частині інфляційних втрат в розмірі 1 035,14 грн. та 3% річних в розмірі 323,30 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог вищенаведеної постанови КМУ від 05.03.2022 №206.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за період з 01.10.2020 по 31.03.2023 у розмірі 22 855,30 грн., а також нараховані на цю суму заборгованості за період з жовтня 2020 року по січень 2022 року 3% річних та інфляційні втрати, які за становлять 323,30 грн. та 1 035,14 грн, відповідно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2020 по 31.03.2023 у розмірі 22 855 (двадцять дві тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 24 коп.; 3% річних від простроченої суми за період з жовтня 2020 року по січень 2022 року у розмірі 323 (триста двадцять три) грн. 30 коп., інфляційні втрати за період з жовтня 2020 року по січень 2022 року у розмірі 1 035 (одна тисяча тридцять п`ять) грн. 14 коп.; судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція», місцезнаходження: м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення складене 20.03.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова