У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2024 Справа №607/5469/24

12 березня 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 50 510 грн.

Встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема позивачем не сплачено судовий збір.

Відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України до позовної заяви позивач повинен додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб, що станом на 01 січня 2024 року становить 3028 грн та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1 059 800 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач зазначає, що ціна позову становить 50 510 грн.

Таким чином, позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 3028 грн та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

В прохальній частині позовної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позову до винесення рішення у справі. Зазначає, що відповідачу було призначено пенсію на підставі недостовірних відомостей, що призвело до незаконного витрачання коштів Пенсійного фонду України та тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, породжує соціальну напругу у суспільстві. Вказані обставини можуть сприяти невиконанню державою своїх функцій з соціального забезпечення громадян. Таким чином, сплата судового збору за подання позову про стягнення безпідставно виплаченої пенсії з вини пенсіонера, тягне за собою покладення на Головне управління ПФУ додаткових фінансових витрат.

Розглянувши вказане клопотання, вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 136 ЦПК України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження та застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя в цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статті 136 ЦПК України, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідальність за сплату судового збору державними органами держава взяла на себе, а тому посилання позивача про покладення на нього додаткових фінансових витрат зі сплати судового збору є необґрунтованими, а дана обставина не є встановленою законом підставою для відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, суд критично оцінює заявлене позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору з огляду на те, що у спірних правовідносинах позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виступає як орган державної влади, тобто як представник держави через якого вона набуває і здійснює свої права та обов`язки. За таких умов, вказані обставини, а саме покладення на позивача додаткових витрат зі сплати судового збору, не можуть вважатись підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору не підлягає до задоволення.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення вищезазначених недоліків, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 3028 грн та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Судовий збір сплатити за наступними реквізитами рахунку та оригінал квитанції про оплату подати до суду у вищевказаний строк:

рахунок отримувача: UA0019751,

код отримувача: 37977599 ; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); отримувач: ГУК у Терн.обл./тг м.Терноп./22030101

код бюджетної класифікації 22030101; МФО 899998

призначення платежу -Судовий збір, за позовом прізвище ініціали, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

На підставі наведеного і, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 3028 грн та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

У випадку виконання позивачем вищевказаних вимог ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду.

Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Суддя І.М. Черніцька