Справа № 487/9675/23
Провадження № 2-с/487/24/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 року м.Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м.Миколаєва Притуляк І.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого по справі №487/9675/23 провадження №2-н/487/203/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Бриз Про»» про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартиним будинком, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2024 року Заводським районним судом м.Миколаєва було видано судовий наказ у справі №487/9675/23 провадження №2-н/487/203/24 за заявою ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про»» про стягнення з ОСОБА_1 7736,70 грн. заборгованості за послуги з управління багатоквартиним будинком за перірд з 01.01.2021 року по 30.11.2023 року та 268,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

04.03.2024 року до суду надійшла заява представника боржника ОСОБА_1 , адвоката Абакумова С.М. про скасування вищезазначеного судового наказу.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , 20.01.2024 року за квитанцією №676Р-М483-06АВ-Т282Т, на рахунок ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про»», сплачено заборгованість за спожиті послуги у розмірі 8051,21 грн., а отже у неї відсутні зобов`язання перед стягувачем.

На підтвердження заявленої вимоги надав копію квитанції №676Р-М483-06АВ-Т282Т від 20.01.2024 року.

Одночасно просив стягнути з ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про»» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: 4000 грн. на правову допомогу та 151,4 грн. судового збору.

11.03.2024 року матеріали заяви було передано судді Притуляк І.О..

Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 та матеріали справи №2-н/487/203/24, приходжу до наступного.

22.02.2024 року Заводським районним судом м.Миколаєва було видано судовий наказ у справі №487/9675/23 провадження №2-н/487/203/24 за заявою ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про»», поданою до суду 25.12.2023 року, про стягнення з ОСОБА_1 7736,70 грн. заборгованості за послуги з управління багатоквартиним будинком за перірд з 01.01.2021 року по 30.11.2023 року та 268,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини другої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Форма та зміст заяви про скасування судового наказу відповідає вимогам, викладеним у ст.170 ЦПК України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 р. «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

З долучених до заяви матеріалів вбачається, що 20.01.2024 року ОСОБА_1 за квитанцією №676Р-М483-06АВ-Т282Т, на рахунок ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про»» сплачено 8051,21 грн., заборгованості за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком, що свідчить про відсутність, на час винесення судового наказу, у ОСОБА_2 боргового зобов`язання перед стягувачем за період з 01.01.2021 року по 30.11.2021 року.

З урахуванням встановлених обставин судовий наказ підлягає скасуванню.

Що стосується заявленої вимоги про стягнення з ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про»» на користь ОСОБА_1 судових витрат, вважаю, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

За змістом положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про»» звернулися до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Суддя зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі.

Отже стягувач, з урахуванням процесуальної специфіки наказного провадження, буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Одночасно, розділ ІІ ЦПК України, не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

Саме по собі звернення кредитора (стягувача) до суду з заявою про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Окремо, слід зазначити, що стягувачем, судовий наказ від 22.02.2024 року отримано та до виконання звернуто не було.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

У задоволенні вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу. Як було зазначено вище, до виконання судовий наказ звернуто не було.

Отже, законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом зі скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу. Питання стягнення судових витрат судом не вирішується.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 171 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 22.02.2024 року, по справі №487/9675/23 провадження №2-н/487/203/24, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Бриз Про»», заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 7736,70 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн..

Роз`яснити стягувачу його право на звернення з тією самою вимогою до суду у порядку спрощеного позовного провадження.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

У задоволенні вимоги про стягнення з ТОВ «Управляюча компанія «Бриз Про»» судових витрат - відмовити.

Ухвала в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення судових витрат може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо, протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання її копії.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.О.Притуляк