Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/2918/23
Провадження № 2/650/35/24
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Хомик І.І.,

за участю секретаря Ткаченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом представника позивача Аветисян Армена Едуардовича в інтересах Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2023 року до суду звернувся представника позивача ОСОБА_2 в інтересах Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 , з позовною заявою про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 2 654 грн. 84 коп.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.01.2023 року за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг «Дія», за сприянням у працевлаштуванні звернувся громадянин ОСОБА_1 , який подав заяви про надання статусу безробітного та про отримання фінансової допомоги по безробіттю. Такий статус йому був присвоєний. Своєю заявою про надання статусу безробітного від 21.01.2023 року ОСОБА_1 підтвердив, що не належить до зайнятого населення, що не відповідає дійсності. Так, відповідно звірки даних центру зайнятості із даними Пенсійного фонду України виявлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ «ЕКО» з грудня 2022 року, що підтверджено вказаною установою. Таким чином, відповідач свідомо надав недостовірну інформацію, що свідчить про недобросовісність його дій, сума надмірно виплаченого матеріального забезпечення на думку позивача підлягає поверненню, що слугувало підставою звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада».

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19.01.2023 року за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг «Дія», ОСОБА_1 , звернувся із заявою про надання статусу безробітного та про отримання фінансової допомоги по безробіттю до Миколаївського обласного центру зайнятості.

На підставі поданих відповідачем даних та документів 21.01.2023 була створена персональна картка, за № 00002. Наказом Баштанської філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 23.01.2023 р. № НТ 230123 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 21.01.2023 р. відповідно до статті 4 Закону № 5067-VI, призначено виплати допомоги по безробіттю. Своєю заявою про надання статусу безробітного від 19.01.2023 року ОСОБА_1 , підтвердив, що не належить до зайнятого населення, відповідно до ст. 4 Закон № 5067- VI.

У подальшому відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62 60/62 було проведено звірку даних центру зайнятості із даними Пенсійного фонду України та виявлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО»,() з грудня 2022 по день перевірки, нараховувалася заробітна плата та сплачувався ЄСВ, що підтверджується копією сформованого запиту, роздрукованого з бази ДРЗДСС.

11.04.2023 до ТОВ «ЕКО» направлений запит за вихідним № 121/02-232 щодо уточнення факту перебування відповідача у трудових відносинах з підприємством, на що ТОВ «ЕКО» повідомило про перебування ОСОБА_1 , в трудових відносинах з ТОВ «ЕКО», прийнятий з 07.12.2022 (наказ про прийняття на роботу № ЕК/К-245 від 06.12.2022 року.

Проведеним розслідуванням страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, встановлено що ОСОБА_1 дійсно прийнятий на роботу на вищезазначене підприємство з 07.12.2022 та не мав права на отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю, оскільки на момент реєстрації був зайнятою особою про що був складений Акт № 16 від 16.05.2023 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», який 15.06.2023 р. було направлено на електронну адресу відповідача для ознайомлення і підписання, а 16.06.2023 року направлено поштою відповідачу на адресу за місцем реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи зазначений лист повернувся, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Інформацію про те, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості, а саме з 21.01.2023 року він був зайнятою особою, відповідач приховав, що спричинило незаконне отримання ним допомоги по безробіттю, за період з 21.03.2023 по 09.04.2023 на загальну суму 2 654 грн. 84 коп., що підтверджується платіжними дорученнями виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .

Позивачем вживалися заходи по досудовому врегулюванню спору шляхом направлення претензії на електрону адресу відповідача, а також за місцем реєстрації та фактичного проживання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно ч. 3 ст. 44 Закону № 5067-УІ відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 набув статус безробітного, разом з тим не виконав обов`язку, щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати та надання соціальних послуг, а саме про наявність трудових відносин, що вказує на недобросовістність з його боку.

Як встановлено у судовому засіданні на час звернення позивача до суду відповідач не повернув надані йому кошти, розрахунок заборгованості наданий суду відповідає умовам та правилам надання послуг і нормам ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Також на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 128, 131, 133, 141 ЦПК України, ст. 1212, 1215 ЦК України, ЗУ «Про зайнятість населення», ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Великоолександрівський районний суд Херсонської області,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника позивача Аветисян Армена Едуардовича в інтересах Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2 654 грн 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості судовий збір в розмірі 2 684 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина ХОМИК