Справа №538/278/24
Провадження по справі №2/538/237/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Перша Лохвицька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, у якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер Великий- ОСОБА_4 . Після смерті останнього відкрилася спадщина, у тому числі у виді права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 , його дружина ( ОСОБА_1 ), діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частково спадщину на майно, що належало померлому, переоформили. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2023 року за вих. № 613/02-31 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що на вищезгаданий будинок відсутні правовстановлюючі документи.

Просять суд визнати за ними, як спадкоємицями за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності по 1/3 частині житлового будинку загальною площею 51,1 кв.м. житловою площею 20,4 кв.м. ( літ. А-1) з допоміжними господарчими побудовами: 1) літня кухня (літ «Б»), 2) прибудова (літ «б»),гараж (літ. «В»), 4) погріб (літ. «Г»), 5) колодязь («№1»), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 право на який належав померлому після смерті батька- ОСОБА_6 , спадщину після якого ОСОБА_5 прийняв але своїх спадкових прав не оформив.

Ухвалою судді від 21.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 71).

Ухвалою суду від 04.03.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 79).

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують (а.с. 75, 76, 77).

Представник відповідача- Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, представник третьої особи- Першої Лохвицької державної нотаріальної контори також надала заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 73, 74).

Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є чоловіком ОСОБА_1 (а.с. 8) та батьком ОСОБА_7 (а.с. 9, 10) та ОСОБА_2 (а.с. 11). Згідно довідки Сенчанської сільської ради № 01.3-06/14 від 10.01.2024 року ОСОБА_5 проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15). Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13), а мати- ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 5). Згідно погосподарської книги на 1991-1995 роки Сенчанської сільської ради вищевказаний будинок значиться зареєстрованим за ОСОБА_6 (а.с. 18). Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2023 року за вих. № 613/02-31 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що на вищезгаданий будинок відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 21).

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Стороною позивача наданий технічний паспорт, з якого вбачається, що житловий будинок побудований у 1947 році (а.с. 25-30). Згідно довідки № 1613 від 02.10.2023 року, право власності на будинок у КП «Лубенське МБТІ» не зареєстроване (а.с. 19). Згідно погосподарської книги на 2001-2005 роки Сенчанської сільської ради вищевказаний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , значиться зареєстрованим за Великий- ОСОБА_4 (а.с. 20).

Статтею 86 ЦК УРСР та той час було визначено, що право власності- це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-137цс13 від 18.12.2013 року.

Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року за № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зважаючи на той факт, що вимогами законодавства чинного на момент виникнення права власності, державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло у 1947 році, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації.

Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п. 42 якої для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 p., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, у разі реєстрації збудованого у 1947 році будинку, особою яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по своїй суті підтверджує факт відповідності будинку будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації.

Отже, для визнання права власності в порядку спадкування слід встановити, що будинок (домоволодіння) не є самочинним будівництвом та може спадкуватись як об`єкт права власності на нерухоме майно.

Пунктом 9 частини 1 ст. 27 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Наданими суду доказами підтверджено, що у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дійсно виникло право власності по 1/3 частці на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268-1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Перша Лохвицька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою с. Солонці, Миргородського району, Полтавської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , як спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_5 , право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 51,1 м2, житловою площею 20,4 м2 (літ. «А-1») з допоміжними господарськими будівлями: літня кухня (літ. «Б»), прибудова (літ. «б»), гараж (літ. «В»), погріб (літ. «Г»), колодязь (№ 1), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем с. Сенча, Лохвицького району, Полтавської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , як спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 , право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 51,1 м2, житловою площею 20,4 м2 (літ. «А-1») з допоміжними господарськими будівлями: літня кухня (літ. «Б»), прибудова (літ. «б»), гараж (літ. «В»), погріб (літ. «Г»), колодязь (№ 1), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою с. Сенча, Лохвицького району, Полтавської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , як спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 , право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 51,1 м2, житловою площею 20,4 м2 (літ. «А-1») з допоміжними господарськими будівлями: літня кухня (літ. «Б»), прибудова (літ. «б»), гараж (літ. «В»), погріб (літ. «Г»), колодязь (№ 1), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.О. Зуб