Справа 688/225/24
№ 2/688/315/24
Рішення

Іменем України

13 березня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Березюк Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Кулеші Л.М.,

представника позивача Галюка В.В (в режимі відеоконференції)

представника відповідача Кушнірука В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі судових засідань в м.Шепетівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання,

встановив

Стислий виклад позиції позивача.

12.01.2024 представник ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання

В обґрунтування позову зазначає, що 29.09.2008 сторони уклали договір №182008/83/22і. За умовами договору відповідач отримала кредит в розмірі 73000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,8% річних.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором, Банк звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.03.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредиту: строкова 64474 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена 8526 доларів США, заборгованість по процентах 2533,08 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 18595,21 грн, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 14417,64 грн та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1700 грн та витрати на ІТТЗ 120 грн.

Дане рішення на момент подачі позову не виконане, станом на 23.02.2022 відповідач має не виконані зобов`язання за кредитним договором №182008/83/22і від 29.09.2008 по кредиту та відсотках та рішенню суду.

Тому ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нарахував 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за рішенням суду в сумі 12520,95 доларів США за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, які просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі у розмірі 7151,50 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав. Зазначив, що рішенням суду від 15.03.2010 року стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором. За цей період частково погашена заборгованість, однак не повністю, а тому банк нарахував 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за період 12.03.2017 по 23.02.2022, при цьому за період дії воєнного стану 3% річних не нараховувалися.

Стислий виклад заперечення відповідача.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідачки адвокат Кушнірук В.М. в судовому засіданні підтримав відзив відповідачки ОСОБА_1 на позовну заяву. Зазначив, що Банк, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення строку дії договору переніс термін виконання зобов`язань, а тому втратив право нарахування відсотків за кредитним договором, в т.ч. 3% річних. Крім того, представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності до вимог позивача та просив у задоволенні позову відмовити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

12.01.2024 позивач звернувся до суду з даним позовом. 22.01.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача.

24.01.2024 суд відкрив спрощене позовне провадження, справу призначив до судового розгляду по суті на 28.02.2024.

27.02.2024 представник відповідача ОСОБА_3 подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його хворобою. Розгляд справи відкладено на 13.03.2024.

05.03.2024 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що 29.09.2008 між сторонами укладено кредитний договір № 182008/83/22і, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 73000 доларів США строком по 28 вересня 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи з 14,8% річних.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.03.2010, яке набрало законної сили 26.03.2010, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредиту: строкова 64474 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена 8526 доларів США, заборгованість по процентах 2533,08 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 18595,21 грн, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 14417,64 грн та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1700 грн та витрати на ІТТЗ 120 грн.

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором не погашена, а рішення суду не виконано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, що становить 12520,95 доларів США, у зв`язку із невиконанням позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору та рішення суду, що підтверджується виписками за рахунками.

Застосовані норми права.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Мотиви та висновки суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за Кредитним договором, яким їй надано кредит строком до 28.09.2018. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами. Судовим рішенням від 15.03.2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальниці перед банком та його порушення. Станом на час звернення до суду з даним позовом судове рішення не виконано.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до часу звернення до суду 12.01.2024.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому не повне погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням свідчить про те, що зобов`язання відповідача перед банком за Кредитним договором не припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Суд зауважує, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

У цій справі позивач пред`явив позов 12.01.2024, отже задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів на підставі статті 625 ЦК України за останні три роки, які передували подачі позову.

При цьому, як слідує з розрахунку заборгованості, відповідачу нараховано 3% в день, починаючи з дня прострочення, та не нараховувалися такі відсотки з початку військової агресії російської федерації з 24.02.2022 по дату звернення до суду.

Згідно розрахунку позивача сума 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 (1810 днів) складає 12520,95 доларів США. Задоволенню підлягають вимоги позивача за період з 12.01.2021 (за останні три роки, які передували подачі позову).

Заборгованість за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з 01.01.2021 по 19.01.2021 проведена позивачем на суму боргу, що складає 83606,04 доларів США, а з 20.01.2021 по 23.02.2022 - на суму боргу 82994,92 доларів США. Стороною відповідача не надано доказів щодо іншого розміру боргу за невиконаними зобов`язаннями у вказані періоди.

Отже стягненню підлягає заборгованість за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 12.01.2021 по 19.01.2021 (8 днів прострочення) в розмірі 54,96 доларів США (130,56 доларів США:19 днів х 8 днів) та за період з 20.01.2021 по 23.02.2022 в розмірі 2728,60 доларів США, а всього 2783,56 доларів США.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 7151,50 грн, позов задоволено частково на 22,23% (2783,56:12520,95х100%), а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1589,78 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» 3% річних за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 2783 (дві тисячі сімсот вісімдесят три) долари 56 центів США.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 1589,78 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», , адреса: м. Київ, вул. Єреванська, 1.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 18.03.2024.

Суддя : Неоніла БЕРЕЗЮК