ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/247/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 705/4028/23 Категорія: 310020000 Годік Л.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на матір,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на матір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є матір`ю відповідача, проживає одна, син живе окремо. Позивач вказує, що являється інвалідом 3 групи, хворіє, потребує постійного лікування, має пенсійний вік, отримує пенсію по втраті годувальника, інших джерел прибутку не має, а даних коштів не вистачає, щоб забезпечити собі належний рівень життя. Враховуючи витрати на лікування, комунальні платежі, які самостійно сплачує, хоч син являється співвласником квартири АДРЕСА_1 , а тому коштів, які вона отримує не вистачає, щоб забезпечити гідне життя і потребує матеріальної допомоги. Крім сина, у неї немає інших осіб, які б могли надавати їй матеріальну допомогу, чи по закону зобов`язані надавати матеріальну допомогу. Вона зверталася до сина з проханням підтримувати її матеріально, проте він відмовився добровільно надавати допомогу.

За наведених відстав позивач просила суд щомісячно утримувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти на її утримання у розмірі 2000 гривень до зміни матеріального становища сторін.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо потреби у матеріальній допомозі, зокрема, остання отримує пенсію, середньомісячний розмір якої складає 5650,99 грн., має на праві власності трикімнатну квартиру, загальною площею 83,9 кв.м. Крім цього, остання не надала доказів в підтвердження тих обставин, що немає інших дітей, які можуть надати матеріальну допомогу. З доказів, наданих позивачкою, не вбачається чи отримує вона, крім пенсії, інші державні пільги, субсидії, чи може приносити дохід належне їй на праві власності майно.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим позивачем доказам, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом не було взято до уваги, що позивач хворіє, є інвалідом 3 групи та потребує постійного лікування.

Крім того посилається на те, що в рішенні суду зазначено про те, що вона є власником трикімнатної квартири, проте дана квартира знаходиться у спільній частковій власності з відповідачем.

Також зазначає, що інших дітей крім сина ОСОБА_2 вона не має і дані обставини ним не спростовані.

Вказує, що її єдиним джерелом доходів є пенсія, інших доходів вона не має, на підтвердження чого було надано витяг з Державного реєстру речових прав, відповідно до якого іншого нерухомого майна, від якого вона могла б отримувати дохід, крім квартири, позивач не має.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь головуючого, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 343565464 від 21.08.2023 ОСОБА_1 є співвласником квартири по АДРЕСА_2 , розмір частки -1/3 (а.с.33).

Згідно Довідки ОСББ «РАЙДУГА»2 № 2 від 10.04.2023 ОСОБА_1 проживає та зареєстрована по АДРЕСА_2 , крім неї по вказаній адресі ніхто не проживає та не зареєстрований (а.с.10). По зазначеній адресі ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги (а.с.22-23).

ОСОБА_1 з 06.08.2018 має ІІІ групу інвалідності по причині загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, є пенсіонером (а.с.11).

На підтвердження стану здоров`я ОСОБА_1 надано суду ксерокопію з медичної карти № 7/372 від 07.03.2014 та довідку КНП «Уманський міський ЦПМСД» №863 від 24.07.2023, відповідно до якої позивач потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.12-15,16).

Згідно Довідки про доходи № 381723, виданої Уманським відділом обслуговування громадян №№ 1, 2 ГУ ПФУ в Черкаській області, ОСОБА_1 отримує пенсію по втраті годувальника, сума пенсії за період з 01.01.2023 по 31.07.2023 складає 39 556,94 грн. (а.с.32).

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2017 ОСОБА_2 є власником квартири по АДРЕСА_3 (а.с.18-19) та співвласником квартири по АДРЕСА_2 (а.с.20-21).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

В силу положень ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення від виконання своїх обов`язків щодо батьків (ст. 204 СК).

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Так, згідно з постановою об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Аналогічні висновки містяться у постанові від 18 листопада 2020 року Верховного Суду у справі №757/52096/18.

Отже, позивач досягла пенсійного віку, є непрацездатною, отримує пенсію в разі втрати годувальника, розмір якої хоча і є більшим від прожиткового мінімуму, водночас враховуючи хронічні захворювання ОСОБА_1 , розмір пенсії яку вона отримує не забезпечує її потреб пов`язаних зі станом її здоров`я та необхідністю додаткових витрат на лікування.

Батьківських прав відносно відповідача позивач не позбавлялась, обставин щодо її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків судом не встановлено.

Отже обставин які б слугували підставами для звільнення відповідача від обов`язку утримувати матір судом не встановлено.

На вказане суд не звернув належної уваги, не врахував, що позивач є особою похилого віку, пенсіонеркою, непрацездатною, інших доходів окрім пенсії не має, потребує лікування, а тому має потребу і необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є її сином, не надає, хоча зобов`язаний утримувати свою матір.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу матері, матеріали справи не містять.

Під час розгляду справи в судах обох інстанції заперечень відповідача щодо позову не надходило.

Отже висновок суду про відмову в задоволенні позову з вказаних вище підстав, є помилковим.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1, 3 ч.1, ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству.

Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а також роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст.4 30 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач при поданні позову та апеляційної скарги звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2023 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на матір - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ) аліменти на її утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно, до зміни матеріального стану сторін, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 03 серпня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2684 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав та на умовах викладених в ст. 389 ЦПК України.

Судді