Справа № 551/45/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Кулик Н.В.,
за участю: секретаря судових засідань Курінної Я.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
його представника - адвоката Долженко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ сумісно нажитого майна подружжя, -
15 січня 2024 року адвокат Долженко О.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом про визнання житлового будинку з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та, як наслідок, просила визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок у порядку розподілу спільного нажитого майна.
На підтвердження заявлених вимог, адвокат Долженко О.М. просила викликати в судове засідання в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
При цьому, до позовної заяви не було долучено квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 16 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України ( а. с. 19 - 20 ).
23 січня 2024 року представник позивача адвокат Долженко О.М. звернулася до суду з заявою на усунення недоліків, що вказані в ухвалі суду від 16 січня 2024 року, а також просила долучити до матеріалів позовної заяви технічний паспорт від 16 січня 2024 року, виготовлений на замовлення позивача, та довідку - характеристику щодо вартості спірного майна ( а. с. 21 28 ).
Ухвалою суду від 24 січня 2024 року позову заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання о 09 год. 00 хв. 12 лютого 2024 року ( а. с. 29 ).
08 лютого 2024 року від представника позивача адвоката Долженко О.М. на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила визнати будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У якості розподілу спільного нажитого за час шлюбу майна, просила визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями, стягнувши з останнього на користь відповідача грошову компенсацію ? частки в спільному майні подружжя в розмірі 8 650 грн. 00 коп. Судові витрати у справі просила покласти на позивача ( а. с. 40 43 ).
Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року заяву представника позивача адвоката Долженко О.М. про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду, подальший розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл спільного нажитого майна ухвалено проводити за уточненими позовними вимогами. Проведення підготовчого судового засідання відкладено до 10 год. 00 хв. 26 лютого 2024 року ( а. с. 46 ).
Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні о 10 год. 00 хв. 11 березня 2024 року.
Виклик відповідача ухвалено одночасно здійснити шляхом розміщення оголошення на офіційному себ сайті судової влади України.
Клопотання представника позивача адвоката Долженко О.М. про виклик свідків ухвалено залишити без розгляду ( а. с. 62 ).
У зв`язку з першою неявкою, належним чином повідомленого відповідача ( а. с. 64 ), проведення судового засідання відкладено до 10 год. 00 хв. 25 березня 2024 року ( а. с.69 ).
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи ( а. с. 71 ), повторно у судове засідання не з`явилася, причин своєї неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявила.
Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин, не подала відзив на позов, суд з урахуванням позицій позивача та його представника, які не заперечували проти заочного порядку розгляду справи, приходить до висновку про ухвалення заочного рішення у справі на підставі наявних у справі доказів.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання позов підтримав та пояснив суду, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі за його вільною згодою був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на зазначене майно оформлено на відповідача ОСОБА_2 . Після фактичного припинення шлюбних відносин, ОСОБА_2 у 2010 році виїхала за межі країни. За попередньою усною домовленістю з останньою було визначено, що після офіційного розірвання шлюбу йому у порядку розподілу спільно нажитого майна залишається придбаний у шлюбі житловий будинок, який, наразі, потребує капітального ремонту. З 2010 року відповідач не навідувалася до зазначеного житлового будинку, рідних осіб на території України не має. З огляду на вказані обставини, просив визнати зазначене нерухоме майно спільною сумісною власністю, припинити право часткової власності відповідача на це майно та визнати за ним в цілому право власності на житловий будинок, компенсувавши відповідачу ? частину його вартості.
При цьому, судові витрати у справі, в разі задоволення позову, просив віднести на його рахунок та не стягувати з відповідача.
Представник позивача - адвокат Долженко О.М. з огляду на вказані позивачем обставини просила позов задовольнити з урахуванням внесених до нього уточнень.
Вислухавши пояснення позивача, його представника, перевіривши фактичні обставини справи, належними в ній доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що сторони 03 квітня 1982 року по 19 травня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а. с. 10 11 ).
22 вересня 2007 року відповідач ОСОБА_2 , як громадянка російської федерації, придбала у ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 ( а. с. 18 ).
Вказаний договір купівлі продажу житлового будинку, 22 вересня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Шишацького нотаріального округу Плаксіною П.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1751.
Відповідно до п. 5.9 Договору, набуваючи житловий будинок покупець ОСОБА_2 діяла за згодою свого чоловіка ОСОБА_1 .
Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19036231 від 02 червня 2008 року, відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 22 вересня 2007 року являється одноосібним власником житлового будинку з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1 ( а. с. 23 ).
Вказані обставини підтверджуються й інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 січня 2024 року ( а. с. 15 ).
За даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 , який 16 січня 2024 року виготовлений ТОВ « Миргородське бюро технічної інвентаризації » на замовлення позивача, вказане будинковолодіння, загальною площею 48. 3 м? ( житлова площа - 32. 6 м? ) складається з житлового будинку « літ. А 1 », 1963 року побудови, літньої кухні « літ. Б », сараю « літ. В », погребу « літ. Г », вбиральні « літ Д », « колодязю № 1 » ( а. с. 24 - 27 ).
Інвентаризаційна вартість вказаного об`єкта нерухомості, станом на 22 січня 2024 року, становить 17 333 грн. 00 коп. ( а. с. 28 ).

Згідно з ст.ст. 60, 61, 63 65, 66 та 68-71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 369 ЦК України регламеновано, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Стаття 370 ЦК України визначає, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України.
Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Згідно ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати цільового призначення.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.
Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт належності житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності колишньому подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки він був набутий останніми за час шлюбу.
Частки кожного з подружжя у вказаному майні є рівними.
Беручи до уваги, що відповідач у 2010 році виїхала до російської федерації, є громадянкою росії, де має зареєстроване й фактичне місце проживання, суд приходить до висновку про припинення її права на частку в спільному сумісному нерухомому майні з зобов`язанням позивача, визнавши за ним таке право в цілому, компенсувати їй 1/2 частину вартості цього майна.
Зважаючи на останню грошову оцінку спірного майна, яка становить 17 333 грн. 00 коп., що є дійсною його вартістю на час розгляду справи, з позивача на користь відповідача має бути стягнуто половина його вартості, а саме 8 667 грн. 00 коп.
При цьому, суд бере до уваги, що при визначені представником позивача розміру компенсації у вигляді 8 650 грн. 00 коп. була допущена математична помилка, що не заперечувалося у судовому засіданні.
При прийнятті такого рішення, суд також виходив з того, що за встановлених під час розгляду справи обставин, зокрема те, що відповідач є громадянкою російської федерації, більше 14 років не в`їздила на територію України, будь яких зв`язок з нею втрачений, тому спільне володіння і користування зазначеним нерухомим майном сторонами є неможливим і таке припинення права власності у спільному сумісному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат між сторонами необхідно вирішити в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 141-142, 206, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ сумісно нажитого майна подружжя, - задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинити право спільної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1 .
Визначити за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в цілому право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , грошову компенсацію ? частки в спільному майні подружжя, що становить 8 667 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судові витрати, що складаються з сплати судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення / складання / має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Шишацьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення /складання /, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з для вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: