справа № 274/6822/23
провадження № 2/0274/1619/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.03.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів -

в с т а н о в и в :

02.10.2023 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ковальчук А.О., звернулась до суду позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.09.2015 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що з вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.05.2015 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.09.2015 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки, у розмірі 400 грн, щомісячно. У зв`язку з війною в країні, інфляцією, коштів, що стягуються з відповідача на її користь за рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 08.09.2015 на утримання дочки не вистачає, а розмір аліментів, які сплачує відповідач є недостатнім, щоб забезпечити дитину усім необхідним. Крім того, матеріальний стан відповідача покращився, оскільки він мобілізований до лав ЗСУ та має можливість сплачувати аліменти у частці від його заробітку.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 03.10.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін ( а.с.20-21).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 12.02.2024 року задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів ( а.с.47-48).

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.07.2007, сторони являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 29.05.2015 шлюб між сторонами розірвано (а.с.9)

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 08.09.2015 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти у розмірі 400 грн, щомісячно, починаючи з 27.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11).

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу щодо громадянина ОСОБА_2 від 21.02.2024 року, дохід ОСОБА_2 в період з січня 2023 по вересень 2023 року становив 386 024,97 грн.

Згідно довідки про доходи виданої в/ч НОМЕР_2 26.02.2024 року ОСОБА_2 , розмір його грошового забезпечення в період з 01.01.2023 по 04.07.2023 становив 222128,88 грн. Розмір сплачених аліментів - 17 853,72 грн. Щомісячний розмір аліментів - 1416,50 грн ( 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на 2023 рік).

За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 181 ЦПК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вказаних норм закону, а саме те, що: "спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів", слід застосовувати в контексті змісту наведених норм, якими передбачено: обставини визначення способу стягнення аліментів; спосіб визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини; відповідні обставини, які підлягають перевірці та враховуються при визначенні способу та розміру стягнення аліментів.

При цьому слід вважати, що ст. 192 СК України у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки новела, що міститься у статті 181 СК України не містить посилань чи тверджень, які б вказували на необхідність застосування ст. 192 СК України, тобто обставин, які б підлягали перевірці судом у випадку заявлення вимог про зміну саме розміру аліментів.

Слід вважати, що законодавцем при констатації у вказаній частині статті "спосіб аліментів… змінюється…" вказано на необхідність, а не можливість здійснення зміни способу аліментів і це безальтернативне твердження вказує, також, і те, що обставини, перевірка яких передбачена при застосуванні ст. 192 СК України у даному випадку значення не мають. Мають ж значення фактично згадані загальні обставини, які перевіряються судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Фактично судом вирішується питання про стягнення аліментів новим способом, тобто у новій формі, з перевіркою обставин, що мають значення на час розгляду справи без перевірки обставин, що мали значення в минулому. Тобто спосіб стягнення аліментів встановлюється по новому з перевіркою нових, існуючих обставин.

Окрім цього, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від: 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19).

У ч.3 ст. 181 СК України законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.

Із вказаної норми закону, також, вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.

Отже, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19.

Матеріалами справи доведено, що майновий стан відповідача із часу ухвалення рішення у справі № 274/21/17 про стягнення аліментів на дитину покращився, він є військовослужбовцем, отримує щомісячне грошове забезпечення.

Звернувшись в суд з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивачка фактично просить стягувати передбачений законом мінімум на дитину, що визначений ст.ст. 182, 183 СК України, про що йшлося вище. Суд, застосовуючи вимоги вказаних статей, у випадку відсутності певних істотних обставин, що можуть вплинути на визначення такого мінімального розміру зобов`язаний встановити саме такий розмір. Такими, істотними обставинами, що давали б підставу стягувати аліменти у іншому розмірі, відмінному від мінімального слід вважати, наприклад, наявність поганого стану здоров`я платника аліментів (важкої хвороби, каліцтва, тощо), утриманців у платника аліментів, надзвичайно скрутного матеріального стану платника, що обумовлений об`єктивними обставинами, наявності значних доходів у дітей або отримувача аліментів, що забезпечують їх повноцінне утримання, тощо. Спосіб та розмір ж стягнення, про який просить позивачка є тим гарантованим державою мінімумом на утримання дитини, який забезпечить необхідний матеріальний мінімум для її утримання.

За таких встановлених обставин, слід змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 які стягуються в твердій грошовій сумі по 400 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно на 1/4 частку доходу ( заробітку) відповідача на утримання дитини - ОСОБА_4 , 2007 р.н.

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Сімейним кодексом України не визначено, що при зміні способу аліментів, такі аліменти стягуються із дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,211,223,247,258,263-265,354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначених за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в цивільній справі № 274/3479/15-ц від 08.09.2015 року, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини в розмірі 400 грн, щомісячно.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої: АДРЕСА_2 на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ( заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн

Виконавчий лист № 274/3479/15-ц виданий в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відкликати, та після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили рішенням суду, повернути до суду, що його видав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 березня 2024 року

Суддя : Т.М. Вдовиченко