ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

м. Харків

справа № 641/692/23

провадження № 22-ц/818/694/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області

третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Харківській області на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2023 року ухвалене у складі судді Онупко М.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення 200000 грн на відшкодування моральної шкоди завданої органом досудового слідства.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 03.01.2020 вона звернулась до Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України. За її заявою 04.01.2020 були внесені відомості до ЄРДР за № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у якому вона була визнана потерпілою. В вересні 2021 року вона неодноразово зверталась до ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області з метою направлення запитів, а пізніше з метою отримання постанови про закриття кримінального провадження. На її звернення до Офісу Генеральної прокуратури, Харківської обласної прокуратури, ГУНП в Харківській області було повідомлено, що 19.10.2021 матеріали кримінального провадження було спрямовано до Слобідської окружної прокуратури м. Харкова, та 22.10.2021 постанова про закриття кримінального провадження № 0000008 від 04.01.2020 була скасована, та досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено. Протягом серпня-листопада 2021 року вона неодноразово зверталась до СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області з різними клопотаннями, однак вони були проігноровані. Також, позивач зазначала, що 10.11.2021 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/8389/21 було задоволено її скаргу та зобов`язано СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області розглянути її клопотання від 01.11.2021, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.01.2022 по справі № 641/6249/20 було задоволено частково її скаргу та зобов`язано СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області розглянути її клопотання від 16.12.2021. Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.10.2022 було задоволено її скаргу щодо бездіяльності слідчого. З приводу відшкодування моральної шкоди позивач вказала, що затягування розслідування кримінального провадження № 0000008 від 04.01.2020 завдало їй моральних страждань, вона відчувала безмежну беззахисність, у зв`язку з тим, що кримінальне провадження було закрито, тобто її права не були захищені.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.11.2023 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що захисту прав позивача, як заявника у кримінальному провадженні № 0000008 від 04.01.2020, не відбулося, адже орган досудового розслідування здійснює розслідування поза межами розумного строку незважаючи на вказівки прокурора до вчинення дій, жодних ефективних дій з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, органом досудового розслідування не вчинено. При оцінці розміру завданої позивачці моральної шкоди, суд врахував характер та тривалість завданої шкоди, глибину її душевних страждань та стан здоров`я, час, витрачений на захист своїх прав, а також вимоги розумності та справедливості.

Не погодившись з рішенням суду Головне управління національної поліції в Харківській області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. В якості підстав для задоволення позову позивачка посилалась на бездіяльність посадових осіб органу досудового розслідування, прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні 000279. Однак процесуальні рішення, на які посилається позивачка, та розцінені нею як бездіяльність є передбаченим законом механізмом реалізації прав особи на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Позивачка не надала належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів про заподіяння їй працівниками поліції моральної шкоди. Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв?язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, чого нею здійснено не було. Під час досудового розслідування слідчими суддями не встановлювались факти протиправної поведінки, ухвалення протиправних рішень, дій чи вчинення бездіяльності з боку слідчих чи прокурорів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що у позові правовою підставою для відшкодування шкоди є не факт скасування процесуальних рішень, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення згідно вимог КПК України перевірки заяви ОСОБА_1 про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування, що спростовує доводи викладені в апеляційній скарзі. Просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

Оскільки рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржується, тому, відповідно до положень ЦПК України, у вказаній частині не є предметом апеляційного перегляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що за заявою позивача здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000008 від 04.01.2020, розпочатому 04.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України слідчими ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області (колишня назва - Слобідський ВП ГУНП в Харківській області), що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Позивачка в кримінальному провадженні є потерпілою.

На час розгляду справи в суді слідчими СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ще здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 04.01.2020.

З ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2021 у справі № 641/8389/21 вбачається, що скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області щодо несвоєчасного розгляду клопотання, поданого в рамках розгляду кримінального провадження № 0000008 від 04.01.2020 було задоволено, зобов`язано СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області організувати розгляд клопотання від 01.11.2021 року про ознайомлення ОСОБА_1 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000008 від 04.01.2020, яке отримане ВП № 2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області 01.11.2021 року.

Ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.01.2022 у справі № 641/6249/20 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області задоволено частково, зобов`язано посадову особу СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області, повідомити ОСОБА_1 про результат розгляду її клопотання від 16.12.2021 у відповідності до вимог статті 220 КПК України.

З заяв ОСОБА_1 про вчинення процесуальних дій від 04.08.2021, про надання інформації та документів від 21.09.2021, про ознайомлення з матеріалами справи кримінального провадження від 01.11.2021, про ознайомлення з матеріалами справи кримінального провадження від 26.11.2021, про вчинення процесуальних дій від 16.12.2021, про вчинення процесуальних дій від 28.06.2022 року, про надання інформації від 28.06.2022 вбачається, що позивач неодноразово зверталась до СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.

З відповіді Харківської обласної прокуратури № 09/1-226-21 від 27.10.2021 вбачається, що СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0000008 від 04.01.2020 щодо шахрайського заволодіння грошовими коштами за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. За результатами досудового розслідування 25.06.2021 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення. Зазначене рішення 22.10.2021 року скасовано процесуальним керівником Слобідської окружної прокуратури м. Харкова як незаконне та необґрунтоване.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

Судом встановлено, що на момент звернення позивича з позовом до суду досудове слідство органом поліції проводиться 3 роки 10 місяців, що не відповідає вимогам закону про розумний строк досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим на теперішній час не виконано всі необхідні слідчі дії для всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження та якнайшвидшого прийняття законного та неупередженого процесуального рішення за результатами розслідування кримінального провадження.

Під час розгляду даної справи відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що тривалість досудового розслідування більше 3 років у кримінальній справі, де позивач є потерпілою, обумовлена її надмірною складністю чи іншими вийнятковими обставинами. Суд погоджується, що наведені позивачем факти свідчать про надмірну тривалість досудового розслідування у справі, яка не є занадто складною і в якій позивач є потерпілим.

ОСОБА_3 доведено заподіяння їй моральної шкоди з підстав, заявлених у позові. Зокрема, доведено спричинення їй душевних страждань внаслідок оскарження процесуальних дій слідчого, визнання процесуальних рішень у кримінальному провадженні незаконними, тривалості досудового слідства понад три роки, наявності причинно-наслідкового зв`язку між порушенням її прав у кримінальному провадженні та наслідками, які спричинило це порушення.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, тобто необхідна наявність одночасно всіх цих складових, а тому позивачка у цій справі повинна довести належними та допустимими доказами завдання їй шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

Заявницею доведено факт завдання їй моральної шкоди надмірним довготривалим досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню та причинний зв`язку між шкодою і протиправними діяннями службової (посадової) особи органу дізнання.

На думку апеляційного суду, факт неефективного досудового розслідування у кримінальному провадженні тягне безумовний наслідок цивільно-правового характеру, свідчить, що бездіяльність відповідача заподіяли позивачці моральну шкоду.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог і доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування даного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.В.Бурлака

Н.П.Пилипчук