КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/7855/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 376/450/20

20 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційноюскаргоюпредставника ОСОБА_1 адвоката Запаскіна Максима Романовича на рішення Сквирського районного суду Київської області від 13 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Коваленка О.М., у цивільній праві за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Сквирська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2020року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що 21.01.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 21.01.2003 Серії НОМЕР_1 . У шлюбі подружжя набувало майно.

Протягом усього періоду проживання сім`єю, позивач працювала, здійснюючи підприємницьку діяльність та утримувала сім`ю. Придбане майно переважно купувалося за її кошти, оскільки чоловік ОСОБА_3 протягом тривалого часу був безробітнім.

На початку 2018 року здоров`я чоловіка ОСОБА_3 погіршилося. У зв`язку з цим він неодноразово лікувався у стаціонарних відділеннях медичних закладів, у тому числі у медичних закладах Києва та міста Біла Церква Київської області. Лікування було дуже дорого вартісним у зв`язку із сукупністю хвороб. Позивач сама купувала ліки та самостійно утримувала свого чоловіка.

З 2019 року ОСОБА_3 повністю перебував на утриманні позивачки, його здоров`я та самопочуття різко погіршилося, чоловік не мав змоги самостійно пересуватися, був у безпорадному стані. Позивач постійно була поруч та утримувала чоловіка, купувала необхідні ліки та продукти харчування, годувала, постійно возила його до медичних закладів для лікування та проведення діагностики здоров`я.

Разом з тим у ОСОБА_3 від першого шлюбу є син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого як чоловік так і позивачка неодноразово звертались з проханням надання допомоги в утриманні чоловіка та догляду за ним, однак його син уникав від надання допомоги своєму батькові щодо його утримання та догляду за ним, незважаючи на те, що мав таку можливість. Відповідач не відвідував свого батька, хоча знав про його суттєві проблеми зі здоров`ям та незважаючи на відповідні прохання, не надавав допомоги в лікуванні свого батька та не надавав допомоги щодо догляду за батьком.

В зв`язку з постійним погіршенням здоров`я чоловіка та прогресуючою хворобою, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, ОСОБА_1 відмовився надавати будь-яку допомогу, пов`язану з похованням його батька.

Вищевказане, на думку позивачки, свідчить про те, що відповідач, незважаючи на прохання батька про необхідність надання йому допомоги та за можливість сина в наданні допомоги в утриманні батька, такої допомоги не надав, що свідчить про те, що відповідач порушив не тільки загальноприйняті норми моралі, а й про те, що він ухилявся протягом тривалого часу від виконання обов`язку щодо утримання свого батька.

Також, у січні 2020 року позивачці стало відомо, що відповідач подав до Сквирської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого батька. Крім того, відповідач при випадковій зустрічі в місті зазначив позивачці, що навіть особисте її майно він має намір поділити.

В свою чергу, позивачка в установлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого чоловіка.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_2 просила суд:

- встановити факт ухилення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від виконання обов`язку щодо утримання свого батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від права на спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1261,20 грн.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 13 листопада 2023 року позов задоволено.

Встановлено факт ухилення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від виконання обов`язку щодо утримання свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Усунуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від права на спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1 261,20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Запаскін М.Р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Сквирського районного суду Київської області від 13 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що судом не були встановлені факти перебування померлого у безпорадному стані, потреби померлого у допомозі саме з боку відповідача, при отриманні належного догляду з боку своєї дружини, не встановлювалась також судом умисних дій з боку відповідача спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу померлого, а також не досліджувалась можливість відповідача надати таку допомогу.

Вказував на те, що в матеріалах відсутні докази, які б свідчили про безпорадність стану померлого. При цьому, зауважував, що у 2019 року подружжя придбало 2 земельні ділянки, тобто у той час, коли позивач вважає, що її чоловік перебував у скрутному становищі та потребував матеріальної допомоги від відповідача. Окрім того, вказував, що в матеріалах спадкової справи містяться докази про наявність у власності подружжя значної кількості рухомого та нерухомого майна, що підтверджує факт відсутності критичної необхідності матеріальної допомоги з боку відповідача, до якого ніхто і не звертався.

Також вказував на те, що суд не зазначив, які саме дії чи види допомоги відповідач мав здійснити чи надати померлому та чи міг відповідач надати батькові допомогу, а тому звинувачення відповідача в його ухиленні від надання допомоги є передчасним.

Посилався на те, що суд не врахував, що відповідач не ухилявся від спілкування зі своїм батьком, був в контакті з ним, що підтверджується деталізацією дзвінків, які були витребувані від оператора мобільного зв'язку Київстар на ухвалу суду.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що відповідач не вчиняв дій по відношенню до батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не надавав матеріальної допомоги на лікування останнього, не допомагав у догляді за померлим, а тому суд правомірно та законно встановив факт ухилення ОСОБА_1 від виконання обов'язку щодо утримання батька.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Запаскін М.Р. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_2 постійно проживала зі спадкодавцем, доглядала за ним, купувала ліки, продукти харчування, відвозила до лікарні, оскільки ОСОБА_3 тяжко хворів та потребував сторонньої допомоги.

Відповідач ОСОБА_1 не вчиняв дій по відношенню до батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: не надавав матеріальної допомоги на лікування останнього, не допомагав у догляді за померлим, а тому суд встановив факт ухилення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від виконання обов`язку щодо утримання свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, а ОСОБА_2 , як дружина спадкодавця та спадкоємець за законом, прийняла спадщину, оскільки у встановлений статтею 1270 ЦК України строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та відповідач ОСОБА_1 на підставі вимог ч. ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України підлягає усуненню від права на спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, щоІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 , актовий запис № 199, видано Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області 01 серпня 2019 року (том 1 а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( том 1 а.с. 16-17 копія Паспорту Серія НОМЕР_4 ) є дружиною померлого, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу від 21.01.2003 року Серії НОМЕР_1 , актовий запис № 3 (том 1 а.с. 18).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.с. 181 зворотня сторона копія Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_5 , актовий запис № 2892), є сином померлого ОСОБА_3 , що не заперечується сторонами у справі.

З матеріалів спадкової справи № 291/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка надійшла до суду від завідувача Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А. (том 1 а.с. 178-182) вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 (том 1 а.с. 179).

Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса і його син - відповідач у справі ОСОБА_1 (том 1 а.с. 181).

Інший спадкоємець за заповітом до майна померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 також подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, яка міститься у матеріалах спадкової справи№ 291/2019 ( том 1 а.с. 182).

ОСОБА_3 хворів та отримував лікування, що підтверджується: результатами дослідження, випискамиз історії хвороби, довідкоюпро причини смерті, товарнимичеками на ліки (том 1 а. с. 20 - 161).

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанціїу якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що з позивачкою та померлим ОСОБА_6 він спілкується приблизно з 1994 року. З 2018 - 2019 років померлий дуже сильно хворів. Свідок надавав хворому фінансову допомогу на лікування, догляд за ним здійснювала дружина - позивачка по справі. Свідку відомо, що померлий просив допомоги у свого рідного сина - відповідача по справі, однак останній ніякої допомоги не надавав, цю інформації свідку повідомляв сам покійний. Свідок часто бував у ОСОБА_7 , однак сина там ніколи не бачив, бачив сина у дворі будинку після смерті батька. Останні два місяці життя ОСОБА_6 був у безпорадному стані та самостійно вже не міг пересуватися.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанціїу якості свідка ОСОБА_8 суду повідомила, що з позивачкою є подругою та спілкується з її родиною більш 10 років. Про хворобу ОСОБА_6 свідку повідомила позивачка ОСОБА_9 . Догляд за хворим здійснювала ОСОБА_9 та її дочка ОСОБА_10 , а також родина свідка надавала допомогу. ОСОБА_6 не жалівся на життя, однак часто казав, що син йому ніякої допомоги не надає та ОСОБА_11 вона ніколи у батька не бачила та не зустрічала.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанціїОСОБА_12 суду повідомив, що він є другом родини ОСОБА_13 , йому відомо, що ОСОБА_6 дуже сильно хворів та потребував допомоги і свідок надав померлому допомогу. Рідний син ніякої допомоги померлому не надавав, про що свідку повідомляв сам померлий.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанціїу якості свідка ОСОБА_14 суду повідомила, що знайома з родиною ОСОБА_13 приблизно 15 років і вони були близькими друзями. З відповідачем свідок особисто не знайома, однак їй відомо, що це є рідний син померлого, а також свідку відомо, що відносини у батька з сином були не добрі. Батько забезпечив сину навчання і подарував автомобіль. Геннадійдуже сильно хворів і син не відвідував його та не давав будь - якої допомоги. Померлим опікувалась дружина та друзі, в тому числі родина свідка. Сина померлого свідок бачила на похованні.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанціїсвідок ОСОБА_15 суду повідомила, що вона є дружиною відповідача, що вони з чоловіком були вдома у померлого, відвідували його на свята Пасхи та день народження, а також відповідач зустрічався з батьком окремо від його дружини ОСОБА_9 .

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанціїу якості свідка ОСОБА_16 суду повідомила, що вона була сусідкою ОСОБА_17 та спілкувалася з ним до смерті останнього. При зустрічі ОСОБА_6 повідомляв свідку, що він спілкується з сином. Матеріальний стан у померлого був задовільний, а саме він мав бізнес, квартиру, автомобіль та не потребував ніякої допомоги.

Допитаній в судовому засіданні в суді першої інстанціїу якості свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні суду повідомив, що відповідач ОСОБА_19 є його знайомим. Свідок працював у відповідача вдома, а також працював у його батька, ОСОБА_19 ставився до батьканормально та останній ніякої допомоги не потребував. Коли свідок працював у померлого не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанціїу якості свідка ОСОБА_20 суду повідомив, що він був знайомий з ОСОБА_21 . Чи звертався батько до сина за допомогою свідку не відомо. У батька був автомобіль, магазин та про хворобу останнього свідку нічого не відомо.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_22 суду повідомила, що померлий був її однокласником. Свідку не було відомо про хворобу ОСОБА_6 , останній гарно відносився до свого сина та постійно йому допомагав. На початку літа 2019 року свідок бачила ОСОБА_6 останній раз та про стан здоров`я ОСОБА_6 їй нічого не було відомо.

Як вбачається з відповіді ПрАТ «Київстар» № 2887/21 від 30.03.2021 року, наданої на виконання ухвали суду, відповідач постійно спілкувався із батьком по телефону, розмови носили тривалий характер, зокрема і в липні 2019 року перед смертю ОСОБА_3 (том 1 а.с. 239-246).

У відповідності до частини першої статті 15, частини першої

статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними

(частина перша статті 1267 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1268 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Правило абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Висновки Верховного суду щодо застосування частини п`ятої

статті 1224 ЦК України свідчать, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи (постанови Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі № 756/11676/16-ц (провадження № 61-34600св18), від 25 березня

2019 року у справі № 766/810/17 (провадження № 61-37615св18)).

У постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі

№ 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 02 березня

2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20) суд касаційної інстанції зазначив, що при вирішенні таких спорів підлягають з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

У постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) сформульовано висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

При цьому необхідно враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її нагальну необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц (провадження № 61-18578св18) зазначив, що безпорадним станом спадкодавця є такий стан, під час перебування у якому особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування; він викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Безпорадний стан необхідно доводити відповідними записами у медичних документах.

Таким чином, суд при вирішенні спору про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки позивачка не надала достовірних доказів на підтвердження обставин, які б давали підстави вважати, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги своєму батьку, а останній перебував в безпорадному стані через тяжку хворобу та потребував такої допомоги саме від відповідача.

При розгляді справи апеляційним судом було досліджено надані позивачкою докази, зокрема, медичні документи стосовно стану здоров`я спадкодавця, які безспірно не доводять безпорадний стан спадкодавця. Оцінені апеляційним судом докази, у тому числі покази свідків, надані в суді першої інстанції, не доводять винної поведінки відповідача, умисного ухилення від надання допомоги спадкодавцю. Під час вирішення спору позивачка не довела належними доказами факт ухилення відповідача від надання допомоги батьку як особі, яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції прийняті без додержання норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Сквирського районного суду Київської області від 13 листопада 2023 року підлягає скасуванню, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Сквирська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкуванняслід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 891,80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Запаскіна Максима Романовича задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 13 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Сквирська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 891,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішеннязазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 березня 2024 року.

Головуючий: Судді: