Провадження 2-з/522/61/24
УХВАЛА

07 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Звонецької І.М.

розглянувши у судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2018 року, якою накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 , на кв. АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження нерухомого майна №24845733 від 14.02.2018 року.?

Ухвалою суду від 04.03.2024 року заяву прийнято до провадження.

07.03.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, не заперечували проти задоволення заяви.

У судове засідання призначене на 07.03.2024 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Судом встановлено наступні обставини у справі.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пачева І. І., приватний нотаріус Іванівського районного нотаріального округу Одеської області Дучко В. М., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пепеляшкова А. О., про визнання недійсними договорів дарування.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року у справі № 522/29633/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1 920 612,87 грн, що еквівалентно 71 691,41 дол. США за курсом Національного банку України (далі НБУ) станом на 19 лютого 2015 року, яке дотепер боржником не виконано та який здійснює усі можливі свідомі дії, спрямовані на ухилення від його виконання.

Зокрема, вже 21 лютого 2015 року та 16 березня 2015 року ОСОБА_3 подарував своїй матері ОСОБА_4 відповідно квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .

У подальшому, 19 березня 2016 року, ОСОБА_4 подарувала своїй дочці ОСОБА_5 (рідній сестрі ОСОБА_3 ) квартиру АДРЕСА_1 та одразу звернулась до суду з позовом до обдарованої дочки про стягнення боргу в розмірі 2 240 000,00 грн, який задоволено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2016 року у повному обсязі, яке відповідачкою ОСОБА_5 не оскаржено (справа № 523/4412/16).

Вказувала, що ОСОБА_4 із виконавчим документом про стягнення боргу зі ОСОБА_5 до органу примусового виконання не зверталася. Зазначала, що сукупність вищезазначених дій цивільно-правового характеру родичів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вчинені безпосередньо після того, як останньому стало відомо про набрання чинності рішення суду про стягнення з нього на її користь грошових коштів, вказують на вчинення їх не з метою настання відповідних правових наслідків, а лише для унеможливлення виконання рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_3 , про яке його мати ОСОБА_4 та рідна сестра ОСОБА_5 були обізнані та могли передбачити негативні наслідки для ОСОБА_3 у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на нерухоме майно.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила визнати недійсними наведені вище фіктивні договори дарування на підставі статті 234 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2018 року вирішено заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити. Накласти арешт на кв. АДРЕСА_1 , на кв. АДРЕСА_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року скасовано. Позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсними наступні договори: договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 21 лютого 2015 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І. І. та зареєстрований в реєстрі за № 403; договір дарування 3/10 частки квартири АДРЕСА_2 , укладений 16 березня 2015 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Іванівського районного нотаріального округу Дучко В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 207; договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 19 березня 2016 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Пепеляшковою А. О. та зареєстрований в реєстрі за № 609.

Постановою Верховного Суду України від 02 листопада 2021 року вирішено касаційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 та касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року залишити без змін.

Згідно вимог ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Вимогами ч.9 та ч.10 ст.158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про, що подальше існування заходів забезпечення позову є недоцільним, адже у задоволенні позову було відмовлено.

Виходячи з викладеного, суд задовольняє заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 158,ч.2 ст. 247, 258-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2018 року - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2018 року у справі № 522/20291/17 яким було вирішено накласти арешт на кв. АДРЕСА_1 , на кв. АДРЕСА_2 .

Роз`яснити, що ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Копію ухвали суду направити сторонам для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.В. Науменко