ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м.Суми

Справа №585/2569/23

Номер провадження 22-ц/816/474/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності :

представника відповідача адвоката Грицика Геннадія Олексійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2023 року у складі судді Цвєлодуб Г.О., постановлену у м. Ромни Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про виділення майнового пайового фонду в натурі шляхом надання земельної ділянки із резервного фонду,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати Андріяшівську сільську раду Роменського району Сумської області виділити йому майно пайового фонду згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії СУ 13 №06649, виданого 10 червня 2003 року, в натурі шляхом надання земельної ділянки із резервного фонду.

Свої доводи мотивував тим, що на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії СУ 13 №06649, виданого Волошнівською сільською радою, йому на праві власності належить частка пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ВСК ім. Кірова, визначена в розмірі 6867 грн 00 коп. або 0,36%. Відповідачем було відмовлено у його зверненні про надання за рахунок резервного фонду земельних ділянок, тобто земельну ділянку в рахунок належної йому частки пайового фонду майна вказаного колективного сільськогосподарського підприємства.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2023 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про виділення майнового пайового фонду в натурі шляхом надання земельної ділянки із резервного фонду

Роз`яснено ОСОБА_1 , що він має право повторно звернутись із аналогічним позовом до відповідача у разі отримання відповідного правовстановлюючого документа, що посвідчує право на земельну частку (пай) згідно закону.

У задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Грицика Г.О. про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу на користь Андріяшівської сільської ради Роменського району відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі заявником наведені аналогічні доводи тим, які були викладені ним у позовній заяві.

Андріяшівською сільською радою Роменського району Сумської області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просить її залишити без змін, а доводи апеляційної скарги у зв`язку з їх необґрунтованістю залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги , перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами частин 1 та 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність предмету спору між сторонами на дату пред`явлення позову до суду, оскільки позивач при ініціюванні звернення до відповідача Андріяшівської сільської ради, не надав відповідного правовстановлюючого документу, який посвідчує його право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, якими у його випадку можуть бути відповідний сертифікат про право власності на земельну частку (пай) або рішення суду, що набрало законної сили.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що відповідачем порушується його право на земельну частку (пай), яке, на його думку, виникло в нього порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий пай).

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, вказував на те, що матеріали справи не містять відомостей звернення позивачем до відповідної районної державної адміністрації з питанням отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

Також, не було подано доказів про те, що як станом на дату подання позову, так і на дату розгляду справи землі сільськогосподарського призначення, що були передані у колективну власність КСП ім. Кірова згідно державного акту від 30 червня 1995 року, яке припинено, та на які не зареєстроване право приватної власності, згідно закону зареєстроване право комунальної власності територіальної громади Андріяшівської сільської ради Роменського району, як і відсутні докази формування (наявності) земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності або резервного фонду відповідної територіальної громади станом на дату ініціювання позову до суду.

З викладеного вбачається, що суд першої інстанції помилково ототожнив недоведеність обставин на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог, з відсутністю предмету спору в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Таким чином, оскільки не подання позивачем доказів, на підтвердження своїх вимог не є підставою для закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з істотним порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України її належить скасувати.

Натомість, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги в частині задоволення позовних вимог, адже суд першої інстанції не вирішив по суті позов ОСОБА_1 . Предметом апеляційного перегляду є ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України скасування цієї ухвали є підставою для направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановивши, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 23 квітня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов