15.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/277/22
Єдиний унікальний номер № 205/277/22
Провадження № 2/205/338/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13 січня 2022 року звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 жовтня 2007 року, яка складає: 39 125,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 грудня 2021 року становить 1 065 421,88 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 за початковою ціною, яка буде визначена при його примусовому виконання рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на таке майно на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позов мотивований тим, що 12 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 40 000,00 доларів США зі сплатою 12,4 % річних та кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2028 року, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, визначених кредитним договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином. 12 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки № 0/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопатою О.О. за реєстровим № 2387, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопатою О.О. 12 жовтня 2007 року за реєстровим № 2414516. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань за кредитним договором № 0 від 12 жовтня 2007 року. 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 4 та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 2459-2460, відповідно до умов яких ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за договором іпотеки № 0/1, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопатою О.О. за реєстровим № 2387. На момент звернення до суду заборгованість позичальника за кредитним договором складає 39125,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 грудня 2021 року становить 1 065 421,88 грн., з яких: 35 520,43 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 грудня 2021 року становить 967 242,62 грн. заборгованість за основною сумою; 3 605,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 грудня 2021 року становить 98 179,26 грн. заборгованість по відсоткам. Позивач як іпотекодержатель має право має право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду шляхом продажу на прилюдних торгах.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 липня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явися, письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сповіщались належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано виписки банківської установи по рахунках відповідача та не доведено обставини виконання кредитного договору, в т.ч. не доведено факту порушення відповідачем умов кредитного договору та розмір порушеного грошового зобов`язання. Крім того, позивачем не доведено факту переходу до нього відповідних прав за кредитним договором та договором іпотеки. Також відсутні докази одержання відповідачем письмового повідомлення за договором факторингу та за договором іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 40 000,00 доларів США зі сплатою 12,4 % річних та кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2028 року, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, визначених кредитним договором (а.с. 14-23).

12 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 0/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопатою О.О. за реєстровим № 2387, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопатою О.О. 12 жовтня 2007 року за реєстровим № 2387 (а.с. 25-28).

12 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 0/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопатою О.О. за реєстровим № 2387, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопатою О.О. 12 жовтня 2007 року за реєстровим № 2414516. Загальна площа предмету іпотеки становить 44,7 кв.м., житлова 27,1 кв.м. (а.с. 27-28).

Згідно з п. 1.2 Договору іпотеки вартість предмету іпотеки, згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності, становить 255 825,00 грн.

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 4 (а.с. 29-33).

Пунктом 1 Договору факторингу передбачено, що за цим Договором Клієнт зобов`язується передати у власність Фактору, а Фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за суму та на умовах, визначених цим Договором. Обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього Договору визначений у Додатку № 1 до цього Договору. Винагрода Фактора за фінансування Клієнта відповідно до цього Договору полягає у дисконтуванні суми боргу, що складають предмет прав вимоги. Винагорода вважається отриманою Фактором у момент сплати Фактором суми фінансування.

Згідно з п. 2.1 Договору факторингу сума фінансування визначається як сума цін відступлення прав вимоги за кожним первинним договором, зазначених у Додатку 1 до цього Договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору факторингу фактор здійснює перерахування суми фінансування одним платежем у безготівковій формі у дату відступлення на рахунок Клієнта, зазначений у цьому Договорі.

Пунктом п. 3.2 Договору факторингу визначено, що відступлення прав вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання-передачі прав вимоги за формою згідно з Додатком 2 до цього Договору. Акт приймання-передачі прав вимоги складається сторонами виключно після одержання Клієнтом суми фінансування.

Згідно з випискою з додатку № 1 до Договору факторингу № 4 від 11 червня 2012 року, до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 12 жовтня 2007 року (а.с. 34).

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. за реєстровим № 2459-2460 (а.с. 35-37).

Згідно з випискою з додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 11 червня 2012 року, до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором іпотеки № 0 від 12 жовтня 2007 року (а.с. 38).

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 28 грудня 2021 року складає 39125,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 грудня 2021 року становить 1 065 421,88 грн., з яких: 35 520,43 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 грудня 2021 року становить 967 242,62 грн. заборгованість за основною сумою; 3 605,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 грудня 2021 року становить 98 179,26 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 9).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону.

Всупереч зазначеного, позивачем не надано доказів направлення відповідачу вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, позивачем не надано передбачених Договором факторингу доказів, які б підтверджували, що позивач виконав умови договору та до нього дійсно перейшло право вимоги, зокрема не надано Додатку № 1 до Договору факторингу; акту приймання-передачі прав вимоги; доказів здійснення платежу за Договором факторингу.

Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому покладаються на позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15-16, 509, 510, 512, 514, 526, 610, 626, 1048, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 12, 33, 35 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 4, 12-13, 76-77, 81, 89, 141, 247, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. В, поверх 4, каб. 402) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Басова