Справа № 305/164/24
Провадження по справі 2-др/305/3/24
21.03.2024 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Ємчука В.Е.
з участю: секретаря судового засідання Шемоти М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів заяву ОСОБА_1 , який є представником ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення,
У провадженні Рахівського районного суду перебувала цивільна справа 305/164/24 провадження по справі 2/305/261/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.
Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до Рахівського районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 305/164/24, оскільки у зв`язку із розглядом зазначеної справи Позивачка понесла витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвокатом, але при прийнятті вказаного рішення не було вирішено питання розподілу цих судових витрат, про які представник Позивачки зазначала у позовній заяві та зробила заяву про те, що всі документи, які підтверджують суму витрат на правничу допомогу, разом з детальним описом робіт будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Зазначила, що на підтвердження витрат на правову допомогу надає суду всі документи, на підставі яких просить винести додаткове рішення у справі 305/164/24, за яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8600 гривень.
В судове засідання сторони не викликались відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи суд приходить до такого висновку.
Встановлено, що у провадженні Рахівського районного суду перебувала цивільна справа 305/164/24 провадження по справі 2/305/261/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно зі ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Представник Позивачки - адвокат Данілова Анна Андріївна у позовній заяві зазначала, що у зв`язку із поданням позовної заяви до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, Позивачка очікує понести судові витрати на оплату послуг з професійної правничої правової допомоги адвоката у розмірі 8600 гривень.
Зазначені кошти були сплачені адвокату Даніловій Анні, зокрема 19.02.2024 - 1000 гривень, 09.01.2024 - 4100 гривень, 15.03.2024 - 2000 гривень, 18.03.2024 - 1600 гривень.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Щодо строку подання заяви про ухвалення додаткового рішення, то тут слід зазначити, що такий був дотриманий, оскільки Рахівський районний суд ухвалив рішення у цивільній справі 305/164/24 провадження по справі 2/305/261/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів 18 березня 2024 року і представник позивача 20.03.2024 надіслала суду заяву про ухвалення додаткового рішення, тобто в межах п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення.
Згідно зі ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У зв`язку з розглядом справи позивач поніс витрати, а саме, сплатив витрати на правничу допомогу, на підтвердження яких суду надано Акт приймання-передачі наданих послуг №1, відповідно до якого адвокатом надано послуги за Договором від 08.01.2024 №2: складання та направлення позовної заяви про стягнення неустойки - загальна вартість цієї послуги становить 4000 гривень; складання та направлення адвокатського запиту до Рахівського РВДВС - вартість цієї послуги становить 1200 гривень, складання та направлення клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції - вартість послуги 1200 гривень, участь адвоката в судовому засіданні 1200 гривень й отримання копії судового рішення - вартість послуги 1000 гривень. Отже, загальна вартість послуг адвоката склала 8600 гривень. Також, надано договір про надання правничої допомоги №2 від 08.01.2024, укладений між адвокатом Даніловою А.А. та Позивачкою ОСОБА_2 й платіжні інструкції А-Банку про сплату адвокату Даніловій Анні послуг, зокрема 19.02.2024 - 1000 гривень, 09.01.2024 - 4100 гривень, 15.03.2024 - 2000 гривень, 18.03.2024 - 1600 гривень.
Вказані докази є належними та допустимими для стягнення витрат на користь сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що позивач довів належними доказами витрати на правову допомогу, які були понесені у зв`язку з розглядом даної справи, дані витрати є розумними з огляду на складність справи, реальності адвокатських послуг, їх дійсності та необхідності, враховуючи обсяг виконаних робіт, тому заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі 305/164/24 є підставною та підлягає задоволенню, за винятком послуг про отримання копії судового рішення в сумі 1000 гривень, оскільки копія судового рішення судом направлена представнику Позивачки відповідно до ч. 3 ст. 282 ЦПК України й здійснення адвокатом яких-небудь додаткових послуг.
Керуючись ст.ст. 133, 141, 264,265, 270,273 ЦПК України, суд
Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 7600 грн (сім тисяч шістсот гривень).
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник позивача - адвокат Данілова Анна Андріївна, РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е.Ємчук