Справа № 495/7524/22
15 лютого 2024 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
судді Заверюха В.О., при секретарі Денисовій К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському заяву адвоката Царенко Олександра Олександровича, яка подана в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №495/7524/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
Адвокат Царенко Олександр Олександрович звернувся до суду з заявою, яка подана в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №495/7524/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2024 року, справа №495/7524/22 в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. Однак в порушення п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України судом під час ухвалення судового рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Для повноцінного захисту своїх порушених прав та складання процесуальних документів, відповідач ОСОБА_1 звернувся за допомогою до адвоката Царенко О.О., в результаті чого між ними було укладено договір «про надання правової допомоги» від 02.11.2022 року. Адвокат виконав у повному обсязі всі необхідні роботи за угодою. Попередня плата за послуги адвоката відповідно до додатку №1 до договору «про надання правової допомоги» від 02.11.2022 року, попереднього (орієнтовного) розрахунок суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу та квитанції до прибуткового касового ордеру №44 від 02.11.2022 року склала 10 000 грн.. Відповідачем вживалися заходи забезпечення доказів, шляхом надання адвокатського запиту до обслуговуючий кооператив «гаражний кооператив «Віраж-11»» та до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області з метою отримання належних та допустимих доказів, які мають суттєве значення для повного та всебічного розгляду справи та складання відзиву на позовну заяву. З огляду на вище викладене, представник заявника адвокат Царенко О.О. просить вирішити питання про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн..
В судовому засіданні представник заявника - адвокат Царенко О.О. вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення по справі підтримав, посилаючись на обставини які зазначені в заяві та просив заяву задовольнити.
Позивач та його представник в судове засідання не зявились, повідомлялись, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, перевіривши доводи заяви, суд дійшов наступних висновків.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2024 року, справа №495/7524/22 в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі.

В порушення п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України судом під час ухвалення судового рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Реалізуючи процесуальні права відповідача та діючі в його інтересах у справі та з урахуванням ст.ст.43, 62, 62, 133, 137, 141, 270 ЦПК України адвокат подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано Договір «про надання правової допомоги» від 02.11.2022 року, додаткову угоду до Договору «про надання правової допомоги» від 02.11.2022 року, попередній розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордеру №44 від 02.11.2022 року про сплату витрат за надання правової допомоги в розмірі 10 000 грн..

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені відповідачем витрати у сумі 10 000 грн. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також відсутність письмових заперечень з боку позивача та його представника щодо розміру заявлених витрат та про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд дійшов висновку про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн..

Оскільки при ухваленні рішення та дослідженні матеріалів справи Білгород-Дністровським міскрайонним судом Одеської області не вирішено питання про судові витрати, саме стосовно витрат на професійну правничу допомогу, з метою усунення неповноти судового рішення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.133, 137, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі №495/7524/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заяву адвоката Царенко Олександра Олександровича, яка подана в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 18.02.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце мешкання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , орган що видав 5118, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 понесені судові витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 10 000 грн..

На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Заверюха В.О.