ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року

м. Харків

справа № 953/4168/23

провадження № 22-ц/818/675/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Київське ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Державне казначейське служба України в особі Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року ухвалене у складі судді Демченко С.В. -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача помилково сплачені кошти у розмірі 32500, 30 грн та судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконані у Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувають виконавчі провадженні ВП № 33910494 та ВП № 47237607 щодо стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів. У вказаних виконавчих провадженнях був накладений арешт на все майно, яке належить ОСОБА_3 25 березня 2020 року державним виконавцем були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку зі смертю боржника. Зазначила, що спадкоємцем ОСОБА_3 є його малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якого є позивачка. Зауважила на тому, що після закінчення вищевказаних виконавчих проваджень арешти, накладені на майно ОСОБА_3 , зняті не були, позивачка не мала можливості належним чином оформити спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , тому вирішила звернутися до органу виконавчої служби. Державний виконавець повідомив позивачці, що арешт майна може бути знятий лише після сплати виконавчого збору у розмірі 32500, 30 грн. та надав відповідні реквізити для його сплати. 12 травня 2021 року позивачка сплатила виконавчий збір у виконавчому провадженні ВП № 33910494 у розмірі 28841, 89 грн, та у виконавчому провадженні ВП № 47237607 у розмірі 3658, 41 грн, проте арешти так і не були зняті. 03 грудня 2021 року на адресу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України був направлений адвокатський запит щодо надання інформації про те, з яких підстав не були зняті арешти. 07 грудня 2021 року Київський ВДВС надав відповідь про те, що позивачка не є стороною виконавчого провадження.

З огляду на те, шо позивачка не є стороною у вищевказаних виконавчих провадженнях, після закінчення вказаних виконавчих проваджень державний виконавець не відкрив виконавчі провадження щодо стягнення виконавчого збору та ь частково виконав рішення суду, а саме реалізував автомобіль ВАЗ 2108, який за життя належав померлому ОСОБА_3 , а також вилучив автомобіль Chery Eastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , який можливо також був реалізований, сплачений нею виконавчий збір у загальному розмірі 32500, 30 грн підлягає поверненню, як такий, що помилково сплачений та збережений відділом виконавчої служби без достатньої правової підстави.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки мета задля якої позивачка сплачувала відповідні кошти, досягнута, арешти, накладені у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607 скасовані, отже її очікування справдились, належних та допустимих доказів того, що державний виконавець не мав права стягувати виконавчий збір у даному випадку, суду не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, якими задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі, зробив висновки що не відповідають дійсним обставинам у справі ита вимогам закону. Судом не враховано, що виконавець пропустив встановлений законом строк для пред » явлення вимог щодо сплати виконачого збору із спадкоємців кредитора та після закриття виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника не мав правав вимагати від позивачки сплати виконавчого збору. Згідно з правовим висновкам Великої Палати Верховного суду викладеним у постанові від 03.11.2020 у справі N 916/617/17, отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України від 01.07.2010 N 2398-УІ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину. Проте виконавець звернувся до нотаріуса вже після закінчення виконавчого провадження, що також суперечить законодавству, оскільки виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову. Матеріали справи свідчать про те, що ані державний виконавець, ані кредитор не вчинив дії щодо заміни сторони правонаступником, а тому будь які вимоги щодо сплати виконавчого збору не підлягають виконанню. Тому позивачка вважає, що сплатила виконавчий збір помилковою. Позивачка не є правонаступником, а тому не зобов`язана сплачувати виконавчий збір. Закривши виконавче провадження, державний виконавець зобов`язаний був зняти всі арешти з майна. При винесені рішення судом не було враховано, що спадкоємцем є не тільки малолітній син позивачки, а ще й інші діти померлого. Крім того, судом не з`ясований розмір виконавчого збору, який підлягав би сплаті, у разі заміни сторони провадження. Оскільки будь яких розрахунків розміру виконавчого збору виконавцем не надано.Державним виконавцем надана суду постанова про зняття арешту з майна де підставою зняття зазначені ст. 40,52 Закону. З цієї статті не вбачається, що виконавець має право зняти арешт лише у зв`язку зі сплатою виконавчого збору. При цьому виконавець, надавши позивачці реквізити для сплати виконавчого збору, взагалі не збирався знімати арешти, оскільки виконавчий збір було сплачено 12 травня 2021 року, а арешт було знято 07 березня 2023 року і тільки після скарг з боку позивачки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до наступних висновків.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом, на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебували виконавчі провадження ВП № 33910494 та ВП № 47237607.

З долучених до справи матеріалів вбачається, що 17 серпня 2012 року державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблов В. М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 33910494) з примусового виконання виконавчого листа № 2027/2032/2012, виданого 02 серпня 2012 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 боргу у розмірі 300536, 26 грн.

03 вересня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблов В. М. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладений арешт на все майно, що належить боржнику.

Крім того, 17 вересня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 винесена постанова про арешт коштів боржника.

03 жовтня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблов В. М. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладений арешт на транспортний засіб ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 та транспортний засіб Chery Eastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_3

16 жовтня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Хаблов В. М. виніс постанову про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 30053, 62 грн.

28 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мазуріна О. М. винесла постанову про зняття арешту з майна, на підставі якої знятий арешт з автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 .

28 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мазуріна О. М. винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, на підставі якої стягнуто з боржника ОСОБА_3 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 150 грн.

25 березня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гордійчук В. С. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

07 березня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сегеда М. виніс постанова про зняття арешту з майна, в якій вказано, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті у повному обсязі.

Крім того, 23 березня 2015 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського управління юстиції Манерко Д. Д. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №47237607 з примусового виконання виконавчого листа № 640/13006/14-ц, виданого 18 лютого 2015 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 35784, 11 грн.

31 березня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 3578, 41 грн.

16 вересня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 державний виконавець Конюхова В. А. винесла постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 80 грн.

16 вересня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 державний виконавець Конюхова В. А. винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_3

12 вересня 2016 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладений арешт на автомобіль ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 .

07 квітня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Казанцев Д. О. виніс постанову про зняття арешту з майна, на підставі якої знятий арешт з автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 .

25 березня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гордійчук В. С. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

07 березня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сегеда М. виніса постанову про зняття арешту з майна, в якій вказано, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті у повному обсязі.

З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 20 серпня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом 12316 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі змісту долученої до матеріалів справи копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня 2022 року, виданої державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Кретовою О., слідує, що ОСОБА_6 , від імені якого діє його законний представник - мати ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , з тих підстав, що на належне ОСОБА_3 майно встановлено обтяження, а саме арешт.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 24 травня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 1082, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_1 .

З квитанції № 0.0..1 від 12 травня 2021 року слідує, що платник ОСОБА_1 перерахувала на рахунок одержувача Київського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошові кошти у розмірі 28841, 89 грн, призначення платежу ВП № 33910494.

Крім того, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 12 травня 2021 року, ОСОБА_1 перерахувала на рахунок одержувача Київського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошові кошти у розмірі 3658,41 грн, призначення платежу ВП № 47237607.

Зі змісту долученого до матеріалів справи листа Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 12316 від 07 грудня 2021 року вбачається, що адвокат Васіліу С. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , зверталася до органу виконавчої служби із запитом щодо надання інформації стосовно виконавчих проваджень ВП № 33910494 та ВП № 47237607, на що була надана відповідь, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, тому надати запитувану інформацію неможливо.

З долученого до матеріалів справи листа Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 12 грудня 2022 року слідує, що ОСОБА_1 зверталася із заявою до відділу виконавчої служби про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 28841, 89 грн у виконавчому провадженні ВП № 33910494 та 3658,41 грн у виконавчому провадженні ВП № 47237607, на що надано відповідь про те, що відділ направив запит до нотаріальної контори з метою встановлення, чи є ОСОБА_1 правонаступником померлого ОСОБА_3 .

Як слідує зі змісту листа державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Кретової О. № 70/01-16 від 13 січня 2023 року, ОСОБА_1 зверталася до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від права на прийняття спадщини, а тому вона не є правонаступником після померлого ОСОБА_3 .

З матеріалів виконавчих проваджень ВП № 33910494 та ВП № 47237607 слідує, що у зв`язку з відкриттям цих виконавчих проваджень на підставі виданих судами виконавчих листів про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_3 , державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника, арешт майна боржника, а також про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження».

З аналізу наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_3 не виконав зобов`язання у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607 та не сплатив виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а тому вимога про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у вище вказаних виконавчих провадження, є законною.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що арешти, накладені у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607 скасовані у зв`язку зі сплатою виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що відповідає положенням п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, з матеріалів долучених до справи, зокрема зі змісту постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП № 33910494 та ВП № 47237607 від 25 березня 2020 року вбачається, що вказані виконавчі провадження закінчені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із смертю боржника.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» наслідками закінчення виконавчого провадження є повернення виконавчого документа у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

За правилами п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Такі саме положення були передбачені у Законі «Про виконавче провадження» на час закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника.

Таким чином, посилання позивачки, що державним виконавче мало бути скасовано арешт на майно боржника у зв`язку із закінченням виконавчого провадження є необґрунтованими.

Також, щодо посилань про відкриття провадження про стягнення виконавчого збору та його розміру, то судова колегія звертає увагу, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2015 містить вимогу про сплату суми боргу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій. Виконавчий збір було встановлено у 10 % від суми заборгованості. (а.с. 98). Також, 31.03.2015 постановою деоржавного виконавця стягнуто з боржника 3578,41 грн виконавчого збору (а.с. 99).

Разом з тим, 16 жовтня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Хаблов В. М. виніс постанову про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 30053, 62 грн.

07 березня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сегеда М. виніса постанову про зняття арешту з майна, в якій вказано, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті у повному обсязі.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року справа № 206/2212/18 (провадження № 61-5624св19).

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує саме на відсутність правової підстави отримання та збереження Київським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України сплачених нею грошових коштів.

Проте, такі посилання не відповідають вимогами закону та матеріалами справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду у справі не спростовують, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.03.2024

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук