РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Литвиненко В.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Андрієнко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та встановлення способу участі батька у вихованні дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та встановлення способу участі батька у вихованні дітей в якому просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначити ОСОБА_3 спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за таким графіком побачень з дітьми: у середу з 17 по 20 год. та п`ятницю з 17 год. по понеділок 09 год.. - без присутності матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову вказує, що з 07 лютого 2015 року, ОСОБА_3 , перебував шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2023 року по справі №569/4005/21. Від шлюбу мають спільних дітей, дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилася проживати з (відповідачкою). Однак, позивач позбавлений можливості повноцінно реалізовувати свої права в частині виховання дітей, оскільки відповідачка чинить у цьому перешкоди: перешкоджає вільно спілкуватися з дітьми, проводити з ними час, дозвілля, відпочинок, прогулянки, не дозволяє забирати дітей. Між ними як колишнім подружжям є особистий конфлікт і відповідачка намагається через це маніпулювати дітьми, не дозволяючи бачитися з ними. Позивач як батько, хоче надати дітям батьківську турботу та спілкуватися з ними особисто.

27.10.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Андрієнко І.В. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що з 2020 року позивач проживав разом з відповідачем та дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Діти зареєстровані разом з відповідачем за цією адресою. Перед розлученням позивач з`їхав із зазначеного місця проживання. Де позивач проживає на даний час - їй невідомо. Згідно інформаційної довідки від 28.04.2023 р. у позивача відсутнє власне житло. Зі слів позивача він на даний час проживає у своєї співмешканки. Це підтверджують і спільні діти сторін після зустрічей з своїм батьком. За час окремого проживання відповідача та позивача у останнього декілька разів змінювались співмешканки та місце проживання. Тобто постійного місця проживання у відповідача немає. Також зазначає, що позивач є водієм-далекобійником. Протягом всього шлюбного життя позивач перебував вдома з родиною один раз на місяць між рейсами. Від народження дітей і по даний час всіма питаннями, які стосуються виховання, розвитку та забезпечення дітей, займалась відповідач. На даний час позивач також працевлаштований водієм автотранспортного засобу (вантажного автомобіля) на ТОВ «Європа Транс Агро». Протягом окремого проживання сторін під час та після розірвання шлюбу позивач звернувся до відповідача з проханням надати дітей для зустрічі лише тричі. Всі рази відповідач надавала збирала дітям необхідні речі (змінний одяг та взуття, іграшки, посібники, зошити, канцелярські приладдя) та разом з дітьми надавала їх батьку. Після зустрічей батько повертає дітей без додаткових речей, які дала їм з собою мати (змінний одяг, іграшки та інше). Позивач у квітні 2023 року у погоджений сторонами час дітей не повернув, на телефонні дзвінки не відповідав, що стало причиною звернення відповідача із заявою в поліцію. Позивач ще під час спільного життя у шлюбі у вільний від роботи час зловживав спиртними напоями, внаслідок чого поводив себе агресивно та вчиняв сварки. Дочка жаліється на постійне приниження з боку батька при їх зустрічах окремо від матері. Після розірвання шлюбу внаслідок відсутності забезпечення дітей з боку позивача, відповідач була змушена звернутись до суду про стягнення аліментів.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Волошин І.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Андрієнко І.В. в судовому засіданні просили суд врахувати графік занять дітей та призначати зустрічі з батьком в позаурочний час. Відмовити позивачу в усуненні перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 у зв`язку із недоведеністю та безпідставністю. Відмовити позивачу у визначенні способу та порядку участі у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 за графіком побачень: у середу з 17 по 20 год. та п`ятницю з 17 год. по понеділок 09 год. без присутності матері ОСОБА_2 . Визначити ОСОБА_3 спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 за наступним графіком побачень: кожну другу та четверту неділю місяця і з 12 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_2 за місцем знаходження матері.

Від представника третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшла заява, в якій представник просить розгляд справи проводити без її участі. Висновок органу опіки та піклування підтримує та просить суд прийняти рішення в інтересах дітей.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23.08.2023 р. по справі № 569/4005/23 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07.02.2015 року відділом ДРАЦС РС Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 48, розірвано. Визначено місце проживання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_2 .

Старша дитина - дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (7 років) навчається у другому класі Рівненського ліцею № 22 Рівненської міської ради (що підтверджується характеристикою ОСОБА_4 від 12.05.2023 р.).

Також дочка ОСОБА_4 відвідує гурток «Англійська мова», клуб «Фантазія» за наступним графіком: понеділок - з 15:30 по 16:35, середа - з 15:30 по 16:35, п`ятниця - з 15:30 по 16:35. Відвідує літературно-драматичне та образотворче мистецтво, клуб «Самоцвіт» за наступним графіком: вівторок - з 14:30 по 16:05, четвер -з 14:30 по 16:05 (довідка від 20.10.2023 р.)

По суботам дочка ОСОБА_4 відвідує заняття у «Школі Леді» з - 11:00 по 13.00 (довідка від 21.10.2023 р.).

Син ОСОБА_5 , 30.11.2019р. відвідує молодшу групу закладу дошкільної освіти № 52 фізкультурно-оздоровчого напрямку Рівненської міської ради з 17.03.2023 р. (підтверджується довідкою вих. №87 від 27.10.2023 р.).

На підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 29.08.2023 р. справа №56914709/23 з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 заробітку (доходу).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 25.10.2023 р. станом на 31.09.2023 р. у позивача ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів 5104,50 грн., на час прийняття рішення борг по аліментах відсутній.

12.04.2023 року відповідач звернулася до поліції із заявою, що за адресою: АДРЕСА_2 виник конфлікт з чоловіком ОСОБА_3 з яким в процесі розлучення, останній відмовляється повертати спільну дитину.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. У своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно з частинами другою, третьою статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

До предмету доказування у вказаній категорії справ входить встановлення наявності або відсутності перешкод, які створюються відповідачем щодо участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а, крім того наявність умов, які батьки можуть запропонувати задля участі кожного з них у вихованні своїх дітей, а також способів участі кожного з них у спілкуванні з дітьми, усунення при цьому існуючих перешкод, що не повинно шкодити інтересам дітей.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У позовній заяві ОСОБА_3 посилається на те, що він позбавлений можливості повноцінно реалізовувати свої права в частині виховання дітей, оскільки відповідачка чинить у цьому перешкоди: перешкоджає вільно спілкуватися з дітьми, проводити з ними час, дозвілля, відпочинок, прогулянки, не дозволяє забирати дітей. Між ними як колишнім подружжям є особистий конфлікт і відповідачка намагається через це маніпулювати дітьми, не дозволяючи бачитися з ними. Позивач як батько, хоче надати дітям батьківську турботу та спілкуватися з ними особисто.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона з позивачем ОСОБА_7 02 березня 2024 рокузареєстрували шлюб, проживають в м. Дубно. Свідку відомо, що ОСОБА_8 хоче спілкуватися з дітьми, однак відповідачка не дозволяла щоб батько бачився з ними. Вказала, що в неї добрі стосунки з дітьми, однак відповідач протии щоб діти залишалися ночувати з батьком. В серпні 2023 р. свідок ОСОБА_6 з позивачем ОСОБА_5 були за кордоном, хотіли купити речі для дітей, але відповідач сказала, що не хоче ніяких речей від ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є сусідкою відповідачки ОСОБА_10 , знає її близько 4-х років і товаришують разом з нею. Свідку відомо, що ОСОБА_8 це колишній чоловік ОСОБА_11 , також свідок знає, що він працює далекобійником. При спілкуванні свідка з дітьми, вони про тата не згадували. Свідку також відомо, що в квітні 2023 року ОСОБА_12 викликала поліцію через конфлікт з колишнім чоловіком. Також свідок була на дні народженні у ОСОБА_13 , ОСОБА_8 там не бачила. ОСОБА_13 розказувала свідку, що тато з днем ОСОБА_14 її не привітав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показала, що в 2019 року познайомилася з Інною, вони є сусідами. ОСОБА_16 свідок бачила декілька разів. При спілкуванні свідка з дітьми, діти про батька не згадували. Свідку відомо, що ОСОБА_8 раз забрав свого сина з гуртка та сказав, що поверне, але пізніше подзвонив ОСОБА_17 і сказав, що не поверне, між ними був конфлікт, і ОСОБА_8 все ж таки повернув ОСОБА_17 сина. Свідок не бачила, щоб ОСОБА_8 приходив і гуляв з дітьми.

Щодо даної справи суд приходить до переконання, що між сторонами виникли особисті конфліктні відносини, а відтак самостійно домовитись щодо участі кожного з них у вихованні та спілкуванні з власними дітьми вони не можуть, що в кінцевому результаті стало підставою для звернення позивача до суду.

Отже, фактично предметом спору в даній справі є можливість батька бачитись із дітьми та брати участь у їх вихованні.

При вирішенні спору щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дітей з урахуванням конкретних обставин справи.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України Про охорону дитинства, згідно з положеннями яких, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України Про охорону дитинства, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 21.02.2024 року, орган опіки та піклування вважає доцільним встановлення ОСОБА_3 способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановивши графік побачень з дітьми: щосереди з 17.00 год. до 20.00 год.; щонеділі з 11.00 год. до 17.00 год.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

На переконання суду під час розгляду даної справи жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дітьми, яке перешкоджало б їхньому нормальному розвитку, або обумовлювало його побачення з дітьми у присутності інших осіб, не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

Отже, у зв`язку з порушенням права позивача щодо участі у вихованні дітей та наявності спору між сторонами у спілкуванні з ними, на підставі ч.2 ст.159 СК України, суд визначає спосіб участі батька у вихованні дітей з врахуванням, що позивач зареєстрував новий шлюб, висновку органу опіки та піклування, графіку занять дітей.

При цьому для визначення способу спілкування батька з дітьми, суд приймає до уваги конкретні обставини справи та враховує насамперед інтереси дітей.

В той же час, суд виходить з того, що зазначений спосіб участі батька у вихованні дітей забезпечить справедливий баланс між правами та обов`язками сторін, рівність таких прав і обов`язків по відношенню до дітей.

Відтак, з наведених вище мотивів суд вважає, що визначений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей, підтримку зв`язків між батьками. А тому позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та встановлення способу участі батька у вихованні дітей - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_3 наступний спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності матері ОСОБА_2 за наступним графіком побачень з дітьми:

- І і III суботу місяця з 14.00 год. до 20.00 год.;

- II і IV неділю місяця з 11.00 год. до 17.00 год.;

- щосереди з 17.00год. до 20.00 год.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , прожива. АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місце знаходження: 33028, м. Рівне, вул. Поштова, 2.

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2024 року.

Суддя Харечко С.П.