ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

м. Харків

справа № 619/2080/23

провадження № 22-ц/818/605/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2023 року ухвалене у складі судді Калиновської Л.В-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2023 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, до досягнення донькою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 10 вересня 2019 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась донька ОСОБА_4 . Шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені в липні 2022 року. ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, ухиляється від участі в утриманні дитини. Позивач зазначала, що вона знаходиться в декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку та отримує лише соціальну допомогу, іншого доходу не має, відповідач матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.10.2023 позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 11.05.2023 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , трирічного віку та судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 х років, не працює та не має змоги утримувати себе. Джерелом доходу позивача є соціальна допомога, що за розміром не може забезпечити її всім необхідним. Суд також зазначив, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження своєї неспроможності надання позивачці аліментів на її утримання до досягнення їх спільною донькою трьох років.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати заочне в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання в твердій грошовій в сумі 2000,00 гривень, та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги частково у сумі 1000 грн щомісяця.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач по справі, не був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки на адресу реєстрації його постійного місця проживання, ухвала суду та копія позовної заяви. з додатками не надходила. Скаржник також зазначив, що визначаючи розмір стягнутих аліментів , суд першої інстанції не врахував, що вирішальним у спірних правовідносинах є наявність у чоловіка, батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Відповідно до судового наказу «619/2078/23, виданого Дергачівським районним судом Харківської області 25 травня 2023 року з відповідача по справі ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку/доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до довідки про доходи N? 57, виданою КП «Харківблагоустрій», 01.11.2023, розмір місячного доходу відповідача становив близько 10000,00 гривень, з урахуванням заборгованості зі сплати аліментів на малолітню доньку з заробітної плати за мінусом податків утримується 50 відсотків на сплату аліментів. А тому з зазначених підстав у відповідача відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 2000 грн щомісяця.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, а саме відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Нововодолазькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис в книзі реєстрації шлюбів №55 від 10 вересня 2019 року.

Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

На даний час сторони разом не проживають, згідно акту депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 11.04.2023 донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями ч. 1ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

За правилами частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року №146).

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Як було встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із матір`ю, даний факт не заперечується сторонами, позивач не працює, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років.

Відповідач є працездатною особою, яка має змогу надавати матеріальну допомогу.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з довідки про доходи від 01.11.2023 видана КП «Харківблагоустрій» - дохід ОСОБА_2 за травень жовтень 2023 року становить 60967,58 грн, (що становить в середньому 10161, 2 грн на місяць), а тому доводи апелянта стосовно неможливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 на місяць є не обґрунтованими.

Доводи апелянта з приводу неналежного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання спростовуються матеріалами справи, а саме зворотнім повідомленням з якого вбачається, що судову повістку на 26.07.23 на ім`я ОСОБА_2 отримано за довіреністю.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.В.Бурлака

Н.П.Пилипчук