КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3211/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Никифорова І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну позивача за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 за кредитним договором №16663/2018 від 11 червня 2018 року у розмірі 550 487,23 грн, а також судових витрат.

20 січня 2022 року від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла заява про заміну позивача, в якій заявник просив замінити первісного позивача у справі АТ «Кредобанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

В обґрунтування заяви зазначає, що 21 грудня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №16663/2018 від 11 червня 2018 року, укладеним між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року заяву задоволено.

Позивача - АТ «Кредобанк» у цивільній справі №760/19047/20 за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - замінено на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Не погоджуючись з указаною ухвалою відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про заміну позивача.

У мотивування скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність у справі належним чином оформлених копій договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року, Додатком №1 до цього договору чи витягів з них, доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати (фінансування) за вказаним договором.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, про причини неявки суд не сповістило, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву про заміну позивача суд першої інстанції виходив з того, що в результаті укладення вказаного договору, кредитором у зобов`язанні, що є предметом розгляду справи №760/19047/20, стало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», котре згідно умов Договору набуло право вимагати замість АТ «Кредобанк» належного виконання боржниками зобов`язань в межах переданого права.

Судом не встановлено жодних обмежень відповідно до статті 515 ЦК України, визначено, що суду надано всі докази, які свідчать про те, що до нового кредитора за вказаним зобов`язанням перейшли права первісного кредитора.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 21 грудня 2021 року між АТ «Кредобанк», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1, за умовами якого клієнт відступив фактору право вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від фактора, а фактор набув від клієнта право вимоги в повному обсязі та здійснив їх оплату клієнту.

Також пунктом 3.1 вказаного Договору передбачено, що права вимоги відступаються клієнтом фактору (права вимоги переходять від клієнта до фактора у власність) у день укладення сторонами Акту приймання-передачі прав вимоги до даного Договору, який підписується сторонами у день укладення даного Договору та Реєстру прав вимоги (Додатку №1 до Договору) виключно після оплати фактором на користь клієнта у повному обсязі у повній відповідності до умов цього Договору грошового зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення.

Згідно витягу з Додатку №1 до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року, право грошової вимоги за кредитним договором №16663/2018 від 11 червня 2018 року, укладеним між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до пункту 1 Акту прийому-передачі прав вимоги за Договором факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року у зв`язку з оплатою фактором на користь клієнта у повному обсязі у повній відповідності до умов Договору факторингу грошового зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення, до фактора перейшли всі права вимоги за Договором факторингу.

За змістом частини першої статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами (Правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №264/5957/17).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору - вчинення відповідного правочину у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підтвердження переходу права грошової вимоги за кредитним договором №16663/2018 від 11 червня 2018 року, укладеним між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , надано копії Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року, витягу з Додатку №1 до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року, Акту прийому-передачі прав вимоги за Договором факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року.

Як зазначено вище, сторони в Акті прийому-передачі прав вимоги за Договором факторингу узгодили, що у зв`язку з оплатою фактором на користь клієнта у повному обсязі у повній відповідності до умов Договору факторингу грошового зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення, до фактора перейшли всі права вимоги за Договором факторингу.

Вказаний акт підписаний, скріплений печатками обох сторін та підтверджує оплату за зобов`язаннями, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Зважаючи на викладене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надано належні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором, зокрема, акт приймання-передачі прав вимоги, який є двостороннім документом, що підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором від АТ «Кредобанк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

З огляду на зазначене колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що в результаті укладення вказаного договору факторингу, кредитором у зобов`язанні, що є предметом розгляду справи №760/19047/20, стало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», котре згідно умов Договору набуло право вимагати замість АТ «Кредобанк» належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність у справі належним чином, у відповідності до Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55, оформлених копій договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року, Додатком №1 до цього договору чи витягів з них, доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати (фінансування) за вказаним договором, не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Вимоги до процесуальних документів і додатків до них визначає процесуальний закон, а не Національний стандарт України, затверджений Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики. Правила проставлення відмітки про засвідчення копії документа, визначені у пункті 5.27 ДСТУ 4163-2003, не поширюються на засвідчення копій документів, які учасники справи подають до суду.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі №233/4365/18.

При цьому, сторона відповідача, посилаючись на неправильне оформлення заявником копій договору факторингу, Додатку №1 до нього, не заперечував дійсність та відповідність наявних у матеріалах справи копій оригіналам цих документів. До того ж, як убачається з копій вказаних документів вони засвідчені штампом: «З оригіналом згідно Генеральний директор ТОВ «ФК «ЄАПБ» ОСОБА_2 », дата: 17.01.2022, а також печаткою «Для документів».

У зв`язку з викладеним, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, колегія уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни позивача.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Виходячи з викладеного, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник