ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1801/23

Провадження № 22-ц/4820/606/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

30 жовтня 2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 30.03.2023 з ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1179-9331, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 19300 грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена відсоткова ставка 1,20% в день, стандартна відсоткова ставка - 1,50% в день. ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 03.10.2023 виникла заборгованість у розмірі 75520,90 грн, з яких: 2895 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту, 19300 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 53325,90 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1179-9331 від 30.03.2023 у сумі 72625,90 грн, з яких: 19300 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 53325,90 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні комісії, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права. Суд не врахував те, що частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено право кредитодавця на включення до загальних витрат за споживчим кредитом комісії за надання кредиту. Правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15, від 20.07.2022 у справі № 343/557/15, не підлягають врахуванню, оскільки правовідносини у справах є різними. Стягнення комісії за договором, укладеним після прийняття Закону України «Про споживче кредитування», відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

Заочне рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом в цій частині.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що 30.03.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1179-9331, за умовами якого товариство надало, а відповідач отримав кредит у розмірі 19300 грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту, знижена відсоткова ставка 1,20% в день, стандартна відсоткова ставка 1,50% в день.

Зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконував.

За розрахунком позивача станом на 03.10.2023 заборгованість ОСОБА_1 складає 75520,90 грн, з яких: 2895 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту, 19300 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 53325,90 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові про стягнення комісії за видачу кредиту, суд виходив з того, що видача кредиту є обов`язком банку відповідно до умов договору і встановлення плати за видачу кредиту є несправедливою умовою. Така умова суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, порушує публічний порядок, а тому є нікчемною.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з таких підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 дійшла такого висновку:

«10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин 1 і 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.».

Зазначений висновок відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України апеляційний суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

З умовами кредитування, у тому числі щодо сплати комісії за видачу кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується паспортом споживчого кредиту.

Згідно з пунктом 4.3. договору про відкриття кредитної лінії № 1179-9331 від 30.03.2023 плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо пункт 4.7. договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту). Тип комісії - одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо пункт 4.7 Договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту).

Відповідно до пункту 4.7. договору про відкриття кредитної лінії № 1179-9331 від 30.03.2023 комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту.

Отже, вимоги про стягнення комісії підлягають задоволенню.

Слушними є доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15, від 20.07.2022 у справі № 343/557/15, оскільки з урахуванням наведеного вище правовідносини у справах не є подібними.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення комісії за видачу кредиту необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову про стягнення комісії за видачу кредиту у сумі 2895 грн.

На підставі частин 1 і 13 статті 141 ЦПК України зміні підлягає розподіл судових витрат.

Стягнуту з відповідача на користь позивача суму судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, необхідно збільшити до 2147,20 грн.

Документально підтверджені витрати ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4026 грн і на професійну правничу допомогу у сумі 2950 грн, всього 6976 грн підлягають стягненню з ОСОБА_1 згідно з частинами 1 і 2 статті 141 ЦПК України.

Відповідно до матеріалів справи професійну правничу допомогу в підготовці апеляційної скарги надавав адвокат Адвокатського об`єднання «ПРАВОВИЙ БАЛАНС» Глуховецький О. С. на підставі договору про надання правничої допомоги від 25.11.2022 та довіреності від 25.11.2022.

На підтвердження витрат представник позивача ОСОБА_2 надав рахунок-фактуру № Р-00000098 від 22.01.2024; акт здачі приймання робіт (надання послуг) № Р--01/24 від 22.01.2024; платіжну інструкцію № 34505 від 22.01.2024.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 січня 2024 року в частині відмови в позові про стягнення комісії за видачу кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення комісії за видачу кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, ІК ) комісію за видачу кредиту за договором про відкриття кредитної лінії № 1179-9331 від 30 березня 2023 року у сумі 2895 грн (дві тисячі вісімсот дев`яносто п`ять грн).

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 січня 2024 року в частині вирішення питання про стягнення судового збору змінити і збільшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму судового збору до 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім грн 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати у сумі 6976 грн (шість тисяч дев`ятсот сімдесят шість грн).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 березня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта