Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2441/23

Провадження № 2/126/190/2024

"18" березня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що 13.04.2014 між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб.

За час спільного проживання з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_3 ..

Через погіршення сімейних стосунків позивачки з відповідачем із початку 2019 року стали проживати окремо та рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 26.09.2019 шлюб між ними було розірвано.

Після припинення спільного проживання малолітня донька сторін ОСОБА_3 , залишилася проживати разом з позивачкою, в житловому будинку у АДРЕСА_1 , де проживає на даний час.

Донька сторін знаходиться лише на утриманні позивачки, вона самостійно займається її вихованням.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 29.05.2019 у справі №126/25/19 з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку. Аліменти стягуються з відповідача органами ДВС примусово, шляхом здійснення відрахувань із належних йому банківських рахунків. На даний час, у зв`язку із систематичною невиплатою коштів у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, у розмірі 116473,99 грн. Добровільно відповідач будь яких коштів на утримання доньки не надає та не приймає свідомої участі у забезпеченні дитині матеріально-побутових умов.

Починаючи з січня 2019 року відповідач жодного разу не бачився з донькою та не виявляв бажання бачитися з дитиною Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами у школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовкою до сімейного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною, внаслідок чого втрачено почуття самоусвідомлення дитиною відповідача, як батька.

Відповідач, як батько дитини, покладених на нього батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь якої іншої участі у вихованні доньки.

Фактично, із 2019 року всі питання щодо виховання доньки, ОСОБА_3 , вирішуються позивачкою самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному її утриманні.

Зазначені факти, як кожен окремо, так як і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком ОСОБА_2 , свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 12.10.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 21.12.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача. адвокат Ткач І.І., також в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Начальник Служби у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, Лелюк В.І. , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.04.2014 сторони уклали шлюб, в якому у них народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 26.09.2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після розпаду сім`ї дитина залишилися проживати з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні.

Судом встановлено, що з часу припинення проживання однією сім`єю, відповідач перестав спілкуватися з дитиною та цікавитися її життям.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 29.05.2019 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за період з 04.01.2019 по 01.08.2023 становить 116473, 99 грн.

Відповідач, як батько малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не відвідує її за місцем постійного проживання, не цікавиться станом здоров`я, не надає будь-якої матеріальної допомоги, не приймає участі в придбанні необхідного для дітей одягу, взагалі не спілкується і не цікавиться дитиною, її життям та розвитком. Дане підтверджується характеристикою, виданою Флоринським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ст., а також довідкою виданою сімейним лікарем.

Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування Бершадської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських праві ОСОБА_2 відносно своєї доньки.

Згідно акту обстеження, житлово-побутові умови позивачки є такими, що задовільняють потреби дитини у вихованні та розвитку.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України).

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов`язків відповідача відносно їх малолітньої доньки.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст.164 ч.1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи судом встановлено саме свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винну поведінку відповідача по відношенню до неповнолітньої дитини, яка проявляється в небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дитини, про що свідчить відсутність інтересу до життя доньки, її здоров`я та розвитку, не забезпечення будь-якими продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, тощо.

У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до доньки, не приймається будь-яких дій щодо спілкування із донькою.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

ВС в постанові від 24.10.2018 по справі № 761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати доньку, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, і на підставі ст.ст.150, 164, 165, 166, 169СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, 24400, м.Бершадь, Гайсинського району вінницької області, вул. Героїв України, 23.

Повний текст рішення складено 18.03.2024.

Суддя Р. В. Хмель