Справа № 939/960/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області, про визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 березня 2008 року він (позивач) є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані, але з 2017 року не проживає його невістка - відповідачка по справі ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 .

Оскільки відповідачі у вказаній квартирі не проживають, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, чим перешкоджають реалізації його (позивача) прав на будинок, зокрема, він має намір продати спадковий будинок, то просив визнати їх (відповідачів) такими, що втратили право користування будинком.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати без її участі.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 , покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , у якому зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з 2017 року не проживають у вказаному будинку, що підтверджується матеріалами справи (а.с.8-10,12-13) та показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідачі, які були членами сім`ї позивача, з 2017 року, тобто, понад шість років не проживають у вказаному будинку, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, жодних заперечень щодо позову суду не надали, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідачів такими, що втратили право користування даним будинком.

Керуючись ст.150,163 ЖК України, ст. 317,383,391,405 ЦК України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області, про визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 18 березня 2024 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч