Справа № 199/9219/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Циганок К.С., за участі державного виконавця Шубіної-Саланджій В.І., представники стягувача Щербини Л.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі подання державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шубіної-Саланжій Віолетти Ігорівни про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, заінтересовані особи: стягувачі Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шубіна-Саланжій Віолетта Ігорівна звернувся до суду з поданням в якому просить виділити 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованої за боржником ОСОБА_3 та надати дозвіл на її реалізацію в межах примусового виконання ЗВП без порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_4 , на її користування.

Подання мотивовано тим, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно знаходиться контрольне зведене виконавче провадження № 72112091 щодо стягнення з боржника ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а саме: виконавчого листа № [99/9214/15, виданого 10.03.2016 Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_2 боргу в сумі - 50396,00 грн.; виконавчого листа № 2/199/503/16 виданого 12.04.2016 Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 боргу в сумі - 165932,10 грн.; вимоги ГУ ДПС в Дніпропетровській області Ф-115395-17/61У від 13 травня 2019 року боргу в сумі - 21030,90 грн. та вимоги ГУ ДПС в Дніпропетровській області Ф-115395-17/61У борг у сумі - 5508,36 грн. За виконавчими провадженнями у порядку ст.ст. 3,27,40 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанови про стягнення виконавчого збору.

Копії постанов були направлені сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням. Боржником ОСОБА_5 заборгованість не сплачується.

У матеріалах виконавчого провадження міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому зазначено про виникнення обмеження на майно боржника ОСОБА_6 . Того ж дня направлено запити до ПФУ та ДФС України з метою виявлення доходів боржника та до ТРСЦ з метою виявлення права власності на рухоме майно.

У результаті перевірки майнового стану боржника було встановлено, що у боржника відсутні рахунки у банківських установа, рухоме майно та доходи.

Згідно довідки з ДРРП на нерухоме майно, за боржником зареєстровано право власності на 1/1 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 одноособово.

Державним виконавцем при примусовому виконанні повторного контрольного зведеного виконавчого провадження, зафіксовано не виконання боржником вимог виконавчих документів. Боржник перебуває у розшуку за ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно довідки відділу Департаменту адміністративних послуг та дозвільних ДМР станом на теперішній час, боржник значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки з ДРРП на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на 1/1 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 29.06.2023 року №199/9219/15-ц (6/199/92/23) Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надано дозвіл на примусове входження до квартири боржника ОСОБА_5

30.06.2023 року з залученням працівників органів внутрішніх справ, та виконавчою групою державної виконавчої служби здійснено примусове входження до квартири боржника та встановлено, що боржник не мешкає, перебуває наразі закордоном, в квартирі ніхто не проживає, про що складено акт від 30.06.2023 pоку у присутності понятих та представника правоохоронних органів, одночасно з головою правління ОСББ домоволодіння АДРЕСА_3 .

Боржник за вищезазначеним виконавчим провадженням - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України.

Відповідно до відповіді ДПСУ та УПФУ боржник не має відкритих рахунків у банках або інших фінансових установах. Відповідно до проведеної перевірки майнового стану боржника було встановлено, що у боржника відсутнє рухоме майно.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає жодних заходів щодо виконання рішення. Об`єктивних причин для невиконання рішення суду (хвороба, наявність інвалідності тощо) не було встановлено.

Відповідно до актів державних виконавців неодноразово було зроблено захід за адресою боржника та встановлено що майновий стан боржника не передбачає можливості опису майна, майно відсутнє. При спілкуванні з сусідами до встановлено, що боржник регулярно перетинає межі країни, та планує змінити країну проживання, чим може зробити виконання вимог виконавчого документу неможливим, так як у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення з метою задоволення вимог стягувана.

Тому державним виконавцем, на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2023 року, 30.06.2023 року разом з виконавчою групою у складі 4-х осіб здійснено вихід за адресою боржника, та складено відповідний акт з фото фіксацією. В квартирі на момент виходу щодо встановлення майнового стану боржника - особистих речей та майна, яке б належало боржнику на праві приватної власності не виявлено, ніхто давно не мешкає, квартирою не користуються. А також відібрано пояснення від голови правління ОСББ Зленко В.Г. про те, що в квартирі боржник ОСОБА_3 більше 1,5 років не мешкає, борги по будинку не сплачує, малолітні діти або квартиранти не мешкають.

Боржник раніше була оголошена у розшук ухвалою №199/8880/16-ц від 27.01.2017 року Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, але заходи, які вживаються правоохоронними органами не достатні для фактичного виконання рішення суду.

Під час дії ухвали суду про розшук боржника, ОСОБА_5 отримала закордонний паспорт в сервісному підрозділі № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 , виданий 25.04.2018 року.

Згідно відповіді ДПС України боржник перетинала кордон 04.09.2019 року зафіксовано в`їзд - 05.09.2019 року виїзд з України, 29.11.2019 року в`їзд 02.12.2019 року виїзд з України.

Також під час дії ухвали суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта боржника ОСОБА_6 №199/9415/14-ц (6-199-24/20) від 28.01.2020 року, виданої Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, вона змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 згідно свідоцтва серії НОМЕР_4 від 17 грудня 2020 року. Та знову отримала закордонний паспорт на прізвище ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 .

Наразі згідно відповідей Державної прикордонної служби України у боржника закордонний паспорт на прізвище ОСОБА_10 серії НОМЕР_5 , по якому вона знову виїхала 19.03.2022, а 23.03.2022 в`їзд в Україну. Наразі 08.04.2022 року - ОСОБА_3 виїхала з України.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 08.09.2023 року направлено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР.

На запит державного виконавця до відділу надійшло дві відповіді згідно яких, відповідно до даних картотеки з питань реєстрації місця проживання осіб за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані наступні фізичні особи:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 01.07.2016 року;

- малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 14.09.2020 року, обидві особи зареєстровані за вказаною адресою по теперішній час. Відповідно до актів державного виконавця від 24.01.2024 року виходом за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що двері квартири зачинені та опечатані державною виконавчою службою, власниця квартири - відсутня, встановити місцезнаходження дитини ОСОБА_4 виявилось неможливим, також встановлено, що малолітня дитина, яка зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_1 не мешкає, житлом не користується та не має права на користування відповідним житлом.

Державним виконавцем 08.09.2023 року та 26.09.2023 року до Органу опіки та піклування в Амур-Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпрі направлено лист, стосовно дозволу на реалізацію нерухомого майна право користування, на яке має малолітня дитина. До відділу надійшла відповідь від Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпрі про відмову у дозволі реалізації квартири у зв`язку з реєстрацією у ній малолітньої дитини - ОСОБА_4 .

На теперішній час в квартирі ніхто не мешкає.

Державний виконавець Шубіна-Саланджій В.І. в судовому засідання подання підтримала, спросила суд його задовольнити, надання пояснення аналогічні викладеним у поданні.

Представник стягувача Щербини Л.В. в судовому засіданні також підтримав подання державного виконавця.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом встановлено, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно знаходиться контрольне зведене виконавче провадження № 72112091 щодо стягнення з боржника ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а саме: виконавчого листа № [99/9214/15, виданого 10.03.2016 Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_2 боргу в сумі - 50396,00 грн.; виконавчого листа № 2/199/503/16 виданого 12.04.2016 Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 боргу в сумі - 165932,10 грн.; вимоги ГУ ДПС в Дніпропетровській області Ф-115395-17/61У від 13 травня 2019 року боргу в сумі - 21030,90 грн. та вимоги ГУ ДПС в Дніпропетровській області Ф-115395-17/61У борг у сумі - 5508,36 грн. За виконавчими провадженнями у порядку ст.ст. 3,27,40 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанови про стягнення виконавчого збору.

У результаті вжитих державним виконавцем заходів при примусовому виконанні рішення суду, рухомого майна, грошових коштів на рахунках боржника, доходів боржника не виявлено.

У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем виявлено, щозгідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на 1/1 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаною адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 01.07.2016 року, та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 14.09.2020 року по теперішній час.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК).

Відповідно до ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому виконавець у межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» та статтею 435 ЦПК України повноважень, у разі неможливості виконання судового рішення, не позбавлений права звертатися до суду із заявою (поданням) про зміну способу та порядку його виконання.

Крім того, обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені державою на забезпечення виконання судових рішень, а не стягувача, який правомірно очікує від держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу; повноваження виконавця на звернення до суду є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України). Крім того, приватно-правовий інструментарій (зокрема, реєстрація місця проживання дитини) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про його стягнення.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 2-537/11 (№ 61-5415св22) від 15 лютого 2023р.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Згідно із ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або інші законні представники не мають права без дозволу органу опіки та піклування, наданого відповідно до закону, вчиняти від імені малолітньої дитини правочини, визначені частиною другою статті 177 Сімейного кодексу України. Інші права дитини на майно та порядок їх захисту встановлюються законами України.

Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем (ч. 2 ст. 18Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» визначено: держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо житлових приміщень не допускається. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав, інших прав на нерухоме майно, об`єкт не завершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Порядок провадження органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, пов`язаної із захистом майнових прав дитини, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 10ст. 177 Сімейного кодексу України).

Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами, зокрема, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду (п.3 розд. ІІ Порядку реалізації арештованого майна).

Крім того, пунктом 30 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2021р. № 755/12052/19 дійшла висновку, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення в конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання державним виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту застосування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу державному виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дії державного виконавця та/або органу опіки та піклування. Зазначене стосується також і дій приватних виконавців. Отже, державний чи приватний виконавець повинен звернутися за дозволом органу опіки та піклування для реалізації житлової нерухомості, право користування яким мають діти.

Тобто, на думку Великої Палати Верховного Суду державний чи приватний виконавець повинен звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування яким мають діти.

У випадку відмови органу опіки та піклування виконавець, з метою виконання судового рішення та забезпечення дотриманням прав дітей, повинен звернутися до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) міститься висновок про те, що «поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена». Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яке може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Вказане узгоджується і з позицією Верховного Суду що викладене в Постанові від 26 березня 2020 року у справа № 349/1878/14-ц.

Приймаючи до уваги, що квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 є її особистою власністю в цілому, тобто не відноситься ні до спільної часткової власності або спільної сумісної власності, суд вважає неможливим виділення частини її квартири для реалізації в межах примусового виконання рішення. Наявність зареєстрованої у даній квартирі неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не є підставою для визначення частки боржника у такому майні з огляду на той факт, що боржник є одноособовим власником нерухомого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 210, 443ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У поданні державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шубіної-Саланжій Віолетти Ігорівни про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Суддя В.В. Руденко