ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2926/24 Справа № 212/8651/23 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М.,Зубакової В.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/8651/23за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»,

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2023 року (суддя Пустовіт О.Г.), яке ухвалено в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до АТ «Криворізький залізорудний комбінат», в обґрунтування якого посилався на те, що починаючи з 2004 року по теперішній час він працює в Акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат». 04 березня 2016 року о 10 год. 00 хв. та 10 квітня 2019 року о 12 год. 10 хв. під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків з ним трапились нещасні випадки. Перший нещасний випадок стався 04 березня 2016 року, в результаті якого електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування ОСОБА_1 отримав травмування під час виконання трудових обов`язків, у зв`язку з чим було створено комісію для розслідування нещасного випадку. За результатами розслідування комісією було складено Акт № 1524 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. В п. 7 Акту встановлені причини нещасного випадку: основна - невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушено п. 24.2; супутні відсутні. В п.9 Акту зазначено діагноз з листком працездатності або довідкою лікувально-профілактичного закладу: праве око контузія тяжкого ступеню, гіфема, частковий гельмофтальм, забійне поранення кон`юктиви. Гострота зору: праве око 0.2. Травма тяжка. Відповідно до акту форми Н-5, проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04 березня 2016 року комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок, який стався з електрослюсарем (слюсар) черговий та з ремонту устаткування ОСОБА_1 є таким, що пов`язаний з виробництвом. Нещасний випадок 04 березня 2016 року стався з позивачем при раптовому пориві РВТ, який знаходився під тиском масла, внаслідок чого масло потрапило ОСОБА_1 в праве око. Відповідачем було створено комісію для розслідування нещасного випадку. За результатами розслідування, комісією було складено Акт розслідування нещасного випадку,пов`язаний з виробництвом. Висновком комісії у Акті Н-1 встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: ОСОБА_2 механік з технічного обслуговування імпортної техніки дільниці №55 ШБУ, ПАТ «Кривбасзалізрудком», який на початку зміни не перевірив справність коліс на навантажувально-доставочній машині, не зробив огляд технологічного устаткування та протягом зміни не перевіряв стан робочих місць. Після нещасного випадку 10 квітня 2019 року, він проходив лікування у КЗ «Криворізька міська лікарня №5» КМР. Зрештою, йому було встановлено основний діагноз закритий перелом кісток в/3 лівого передпліччя із зміщенням. Больовий синдром. Під час лікування було проведено оперативне лікування від 15 квітня 2019 року Відкрита репозиція, МОС пластинками ліктьової та променевої кісток лівого передпліччя. Перша травма, отримана 04.03.2016 на виробництві, весь час потребує відповідного лікування і обстеження ОСОБА_1 , наслідки отриманої 10.04.2019 другої травми в результаті нещасного випадку на виробництві, весь час призводять до тупого болю у правому передпліччі під час фізичного навантаження позивача, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 6399, згідно до якої ОСОБА_1 було установлено основне захворювання: закритий консолідований оперований МОС перелом кісток лівого передпліччя. Міграція гвинта. Вищезазначені нещасні випадки спричинили тривале порушення його здоров`я, у зв`язку з чим при первинному огляді в МСЕК у січні 2020 року йому було встановлено 25% втрати працездатності. Після травмування на виробництві він втратив можливість самостійно повноцінно працювати, так як весь час продовжує відчувати тупий біль у лівому передпліччі, обмежились рухи у лівому ліктьовому суглобі, порушилась робота функції лівої кінцівки у результаті перелому кісток в/3 лівого передпліччя. Завдана йому травма не проходить безслідно та спричиняє інші проблеми із здоров`ям, зокрема часті болі у правому оці та в лівому передпліччі, та лівій кінцівці руки та багато іншого. У 2021 році, за наслідками першої отриманої травми, ОСОБА_1 було поставлено основний діагноз: ОД кератопатія, травм. Мідріаз, підвивих кришталика, після травматична катаракта, вторинна компенсована глаукома внаслідок травми (тр. виробнича 04.03.2016), а у 2022 році додатково встановлено діагноз лейкома рогівки. Він постійно змушений витрачати грошові кошти на медикаментозне лікування. Вищенаведені обставини негативно вплинули на стан його здоров`я та спричиняють йому не лише фізичний біль, а також моральні страждання, позбавляє його нормальних життєвих зв`язків та вимагає додаткових зусиль для позивача та його рідні для організації його життя. Висновком МСЕК від 01.03.2023 року, проведеним повторно, йому встановлено 20% втрати професійної працездатності та призначено медикаментозне лікування, з наступним переоглядом 15.01.2026 року. При цьому слід відзначити, що його моральні страждання мають постійний характер, незважаючи на тривалий курс лікування, стан здоров`я його покращується тимчасово і тільки завдяки медикаментозному лікуванню, на які позивач витрачає свої грошові кошти. Регулярні лікування в медичних установах приносять тимчасовий результат. Крім того, він позбавлений можливості повноцінно використовувати ліву руку та бачити в повній мірі світ, через відповідні травми, отримані на виробництві. Зазначені обставини викликають у нього відчуття неповноцінності, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінювати спосіб життя.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2023 року позов задоволено частково: стягнуто з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 60 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, без урахування податку, зборів та інших платежів. Стягнуто з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 гривень.

Судове рішення мотивоване конкретними обставинами даної справи, характером, обсягом, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, постійний характер страждань. Встановлюючи розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції вважав можливим стягнути 60 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» посилається на порушенням норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що в рішенні суду першої інстанції, не було відображено клопотання про залучення третьої особи та розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом ) сторін, що на думку відповідача, позбавило його права у доведенні перед судом переконливості своїх доводів. Розмір моральної шкоди, що стягнений судом першої інстанції з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача, не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості та критеріям статті 23 ЦК України, так як, 29 травня 2023 року у ДУ «УКРНІІПРОММЕД» було складено карту працівника, відповідно до якої, ОСОБА_1 (Позивач) придатний для роботи за професією. Також апелянт акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 (Позивач) працював та продовжує працювати в особливо небезпечних підземних умовах, під впливом негативних факторів виробничого середовища та трудового процесу, складність, обсяг робіт, умови праці для нього не змінювались, так як жодних рекомендацій чи обмежень цього комісією МСЕК не надавалось. На думку апелянта розмір моральної шкоди, що стягнутий з відповідача, завищений та не відповідає засадам розумності та справедливості.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від представник позивача ОСОБА_1 адвоката Погорілецької А.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»,на рішення суду першої інстанції від 15 грудня 2023 року залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначає, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права, із зазначеною апеляційною скаргою не погоджується в повному обсязі, вважає її безпідставною та необґрунтованою.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 починаючи з 2004 року по теперішній час працює в АТ «Криворізький залізорудний комбінат».

4 березня 2016 року о 10 год. 00 хв. та 10 квітня 2019 року о 12 год. 10 хв. під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків з ним трапились нещасні випадки.

Перший нещасний випадок стався 04 березня 2016 року, в результаті якого електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування ОСОБА_1 отримав травмування під час виконання трудових обов`язків, у зв`язку з чим було створено комісію для розслідування нещасного випадку. За результатами розслідування комісією було складено Акт № 1524 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. В п. 7 Акту встановлені причини нещасного випадку: основна - невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушено п. 24.2; супутні відсутні. Травма тяжка. Відповідно до акту форми Н-5, проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04 березня 2016 року на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», оглянувши місце нещасного випадку, пояснювальні записки потерпілого та свідків нещасного випадку, медичний висновок та характер травми потерпілого, комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок, який стався з електрослюсарем (слюсар) черговий та з ремонту устаткування ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Другий нещасний випадок з ОСОБА_1 стався 10 квітня 2019 року о 12 год. 10 хв., в результаті якого електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування ОСОБА_1 отримав травмування під час виконання трудових обов`язків, у зв`язку з чим було створено комісію для розслідування нещасного випадку. За результатами розслідування, комісією було складено Акт розслідування нещасного випадку,пов`язаний з виробництвом. Відповідно до акту форми Н-1/П проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 10 квітня 2019 року, оглянувши місце нещасного випадку, пояснювальні записки потерпілого та свідків нещасного випадку, медичний висновок та характер травми потерпілого, комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок з електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування (підземним) дільниці № 55 ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Висновком комісії у Акті Н-1 встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: ОСОБА_3 механік з технічного обслуговування імпортної техніки дільниці №55 ШБУ, ПАТ «Кривбасзалізрудком», який на початку зміни не перевірив справність коліс на навантажувально-доставочній машині, не зробив огляд технологічного устаткування та протягом зміни не перевіряв стан робочих місць.

Після нещасного випадку 10 квітня 2019 року, позивач проходив лікування у КЗ «Криворізька міська лікарня №5» КМР. Зрештою, позивачу було встановлено основний діагноз закритий перелом кісток в/3 лівого передпліччя із зміщенням. Больовий синдром. Під час лікування було проведено оперативне лікування від 15.04.2019 р. Відкрита репозиція, МОС пластинками ліктьової та променевої кісток лівого передпліччя.

Вищезазначені нещасні випадки спричинили тривале порушення здоров`я позивача, у зв`язку з чим при первинному огляді в МСЕК у січні 2020 року позивачу було встановлено 25% втрати працездатності. Після травмування на виробництві позивач втратив можливість самостійно повноцінно працювати, так як весь час продовжує відчувати тупий біль у лівому передпліччі, обмежились рухи у лівому ліктьовому суглобі, порушилась робота функції лівої кінцівки у результаті перелому кісток в/3 лівого передпліччя. Завдана позивачу травма не проходить безслідно та спричиняє інші проблеми із здоров`ям, зокрема часті болі у правому оці та в лівому передпліччі, та лівій кінцівці руки та багато іншого.

У 2021 році, за наслідками першої отриманої травми, ОСОБА_1 було поставлено основний діагноз: ОД кератопатія, травм. Мідріаз, підвивих кришталика, після травматична катаракта, вторинна компенсована глаукома внаслідок травми (тр. виробнича 04.03.2016), а у 2022 році додатково встановлено діагноз лейкома рогівки. Тому позивач постійно змушений витрачати грошові кошти на медикаментозне лікування. Вищенаведені обставини негативно вплинули на стан здоров`я позивача та спричиняють йому не лише фізичний біль, а також моральні страждання, позбавляє його нормальних життєвих зв`язків та вимагає додаткових зусиль для позивача та його рідні для організації його життя.

Висновком МСЕК від 01.03.2023 року, проведеним повторно, позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності та призначено медикаментозне лікування, з наступним переоглядом 15.01.2026 року.

Внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач ОСОБА_1 неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, але незважаючи на тривалий курс лікування, стан здоров`я його покращується тимчасово і тільки завдяки медикаментозному лікуванню.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «Криворізький залізорудний комбінат» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з конкретних обставин даної справи, характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачу моральних страждань, стану його здоров`я, втрати професійної працездатності, істотності вимушених змін в життєвих стосунках. Встановлюючи розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції вважав можливим стягнути 60 000 грн.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, із змісту цієї статті випливає, що до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до норм ЦПК України вказані обставини повинні бути доведені.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Нещасні випадки, які сталися з позивачем на підприємстві відповідача та визнані такими, що пов`язані з виробництвом, спричинили тривале порушення здоров`я позивачу зв`язку з чим при первинному огляді в МСЕК у січні 2020 року було встановлено 25 % втрати професійної працездатності.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року передбачено, що суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня встановлення професійного захворювання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до статті 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки трудові каліцтва у даному випадку, пов`язані з виробництвом, то відповідальність по відшкодуванню такої шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами, на підставі яких суд встановив наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є висновок МСЕК про встановлення позивачу втрати професійної працездатності.

У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, провадження № 14-463цс18.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції визначив в межах заявлених вимог та з врахуванням ступеня і глибини моральних страждань позивача. Суд, ухвалюючи рішення, також керувався принципами розумності та справедливості, про що судом наведені в рішенні відповідні мотиви.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням його здоров`я під час виконання трудових обов`язків відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що визначений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин. Крім того, діючим законодавством не передбачено будь-яких методик розрахунку при визначенні розміру моральної шкоди. Розмір визначається у кожному конкретному випадку окремо.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothersv. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorouv. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2023 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді Я.М.Бондар

В.П.Зубакова