Справа №339/554/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сметанюка В.Б.,

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Досяк Т.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Болехівської міської ради (орган опіки і піклування) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 , який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції в Івано-Франківській області 24 вересня 2015 року, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис за № 51, а також визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним, батьком дітей.

Свої вимоги мотивує тим, що з 24 вересня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , в якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спершу сімейні стосунки з відповідачкою були хорошими, вони разом проживали, виховували дітей. Проте з початком війни в Україні ОСОБА_3 почала їздити за кордон, де перебувала тривалий час, а в листопаді 2023 року поїхала в Англію та повідомила, що не має наміру повертатися. В зв`язку з цим їхні сімейні відносини остаточно зіпсувалися, вони проживають окремо, фактично шлюб носить формальний характер, а проживати в такому шлюбі він не бажає.

Окрім того вказує, що між ним та відповідачкою виник спір щодо визначення місця проживання їхніх малолітніх дітей, оскільки ОСОБА_3 не має наміру забирати дітей для проживання із собою та при цьому не хоче надати згоду на проживання дітей з ним. Фактично діти проживають разом із ним у будинку за місцем їхньої реєстрації. Він доглядає за ними, забезпечує всім необхідним, оскільки працює та заробляє кошти. Дочка ходить до школи, а син відвідує дитячий садок. З дітьми в нього теплі та дружні стосунки і вони дуже прив`язані до нього. При цьому він зовсім не заперечує щодо спілкування дітей з відповідачкою та її участі у їх вихованні, що є обов`язком останньої. Відтак, зважаючи, що він в більшій мірі займається вихованням та доглядом дітей, турбується про їх здоров`я, проводить разом з ними свій вільний час, а відповідачка при цьому перебуває за кордоном, то вважає, що визначення місця проживання дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 разом з ним, їх батьком, відповідатиме інтересам дітей.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просив його задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Додатково пояснив, що діти зареєстровані та проживають з ним у буд. АДРЕСА_1 . В листопаді 2023 року дружина виїхала в Англію та повідомила, що не має наміру повертатися та фактично самоусунулася від виховання дітей.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату та час проведення судового засідання повідомлялася у встановленому процесуальним законом порядку, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подала. При цьому судові повістки скеровувались відповідачці за останньою відомою зареєстрованою адресою її місця проживання, яка вказана у позовній заяві та відповіді із Єдиного державного демографічного реєстру. Іншої поштової адреси відповідачкою суду повідомлено не було. Окрім цього відповідачку повідомлено про час та дату проведення судового засідання на офіційному веб сайті «Судова влада України» (а.с. 42, 45, 56).

Представник третьої особи Досяк Т.М. в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечила. Вказала, що підтримує висновок органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання дітей із позивачем, оскільки відповідачка, яка є матір`ю дітей виїхала за межі України. Також пояснила, що вона в телефонному режимі спілкувалася з ОСОБА_3 і та повідомила, що забрати дітей до Англії не має можливості, наміру повертатися додому не має та не заперечує щодо проживання дітей з батьком.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи згоду позивача, суд, керуючись вимогами ст. 280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони по справі зареєстрували шлюб 24 вересня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 51. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка " ОСОБА_9 ", дружини " ОСОБА_9 " (а.с. 9).

За час спільного проживання в шлюбі у позивача та відповідачки народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 10-11).

Встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їхні подружні відносини припинені і відновлені бути не можуть.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про розірвання шлюбу є обгрунтованою і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого є доцільним шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвати.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, позивачем по справі, слід зазначити наступне.

Суд звертає увагу, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як передбачено ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно із ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Системний аналіз вказаної вище статті свідчить про те, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, з огляду на те, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, в яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним.

ЄСПЛ у рішенні в справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/13), вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по - перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (п. 100 рішення від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ свідчить про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постановах Верховного Суду від 14.02.2019 в справі № 377/128/18, від 22.08.2018 у справі № 539/1406/17 зазначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Судом встановлено, що батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зареєстрованим місцем проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є АДРЕСА_1 , що збігається із місцем реєстрації позивача та стверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с. 57-59).

Згідно довідки № 201 від 20.12.2023, виданої Болехівським ліцеєм № 1 «Академічний» Болехівської міської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 1-Б класі вказаного навчального закладу; батько ОСОБА_1 постійно цікавиться вихованням і навчанням дитини, спілкується з вчителями (а.с. 13).

За змістом довідки № 4 від 20.12.2023, виданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) «Зірочка» Болехівської міської ради, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є вихованцем групи раннього віку «Краплинка» даного закладу освіти; батько дитини ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні сина, приводить та забирає його, цікавиться успіхами малюка (а.с. 12).

Актом обстеження матеріально-побутових умов від 22.12.2023, складеного депутатом Болехівської міської ради та представниками громадськості, підтверджується факт спільного проживання та реєстрації позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_3 та їх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 ; в ході обстеження виявлено, що ОСОБА_3 більше 6 місяців перебуває за кордоном, а вихованням та утриманням дітей займається батько ОСОБА_1 (а.с. 14).

Із світлокопій закордонного паспорта відповідачки, її звернення до команди з питань переселенців та посвідки на проживання, долучених до матеріалів справи представником третьої особи, встановлено, що 09.11.2023 року ОСОБА_3 виїхала за межі України, прибула до Великої Британії по візі за програмою «Оселі для України» та отримала посвідку на проживання, яка дійсна до 31.12.2024 року (а.с. 46-52).

Таким чином, з матеріалів справи та пояснень учасників справи встановлено, що протягом всього свого життя та по даний час малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживають разом із батьком - позивачем по справі ОСОБА_1 за адресою своєї реєстрації по АДРЕСА_1 , де до виїзду за кордон також проживала й відповідачка ОСОБА_3 .

Висновком про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженим рішенням виконавчого комітету Болехівської міської ради № 25 від 25.01.2024, встановлено за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 35-37).

Вказаний висновок є достатньо обґрунтованим, обставини, викладені у ньому підтверджені належними доказами, які знайшли своє підтвердження і у судовому засіданні та не суперечать інтересам дитини, тому суд враховує його при вирішені спору у частині визначення місця проживання малолітньої дитини.

При цьому, суд зазначає, що матір дітей, яка безумовно відіграє важливу роль у їх житті, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати.

На час ухвалення рішення по даній справі судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж з батьком.

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення.

Отже, врахувавши досліджені докази, виходячи з балансу інтересів дітей та батьків, з найкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку про те, що визначення місця проживання дітей з батьком буде максимально відповідати їхнім інтересам.

Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з`ясувавши усі обставини справи, приходить висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112, 160-161 Сімейного кодексу України та ст.ст. 76, 81, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Болехівської міської ради (орган опіки і піклування) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 24 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 51 - розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Долинським РВУМВС в Івано-Франківській області 01 березня 2006 року.

Відповідачка: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: виконавчий комітет Болехівської міської ради (орган опіки та піклування), пл. І.Франка, 12, м. Болехів Івано-Франківської області, 77202.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 березня 2024 року.

Суддя В.Б. Сметанюк