РІШЕННЯ

МЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 березня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

за участю секретаря: Баранюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

В позовній заяві посилається на те, що він з ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року шлюб був розірваний.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року з нього, ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. На момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_3 вже досягла повноліття, аліменти на її утримання не стягуються.

Після розірвання шлюбу, діти деякий час проживали з матір?ю. Згодом стосунки між матір?ю та ОСОБА_4 суттєво погіршились, відповідач уклала інший шлюб та переїхала на постійне місце проживання до м. Кам?янське, Дніпропетровської області. Відповідач перестала піклуватись про свою дитину: не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, не дбала про її фізичний та духовний розвиток. В результаті, починаючи з травня 2022 року ОСОБА_4 переїхав жити до батька позивача та проживає разом з ним.

27 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_6 звернулась з заявою до командира військової частини НОМЕР_1 , де проходить військову службу позивач, про стягнення з його заробітної плати аліментів за виконавчим листом №154/2693/16, який виданий Володимир-Волинським судом, де і здійснюється стягнення аліментів по теперішній час.

На сьогоднішній день, ОСОБА_7 виповнилось 17 років. Всі питання щодо виховання, лікування, харчування, розвитку дитини вирішуються позивачем самостійно. Дитина знаходиться на повному його утриманні та вихованні.

У зв`язку з чим, просить суд припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Володимир-Волинського суду Волинської області від 25 жовтня 2006 року та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 23 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07 лютого 2024 року.

07 лютого 2024 року від представника позивача ОСОБА_9 надійшла заява про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 березня 2024 року, позовну заяву про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину залишено без розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просив суд розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подала відзив.

У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року.

За час спільного подружнього життя в них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Як слідує із матеріалів справи, рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час, ОСОБА_3 досягла повноліття.

З копії акта обстеження умов проживання проведених за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається що за цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні.

Зазначені обставини не оспорювалися стороною відповідача.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (звільнення від стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом достовірно встановлено, що не спростовано та не заперечувалось стороною відповідача у справі, що неповнолітній син сторін ОСОБА_4 з травня 2022 року і на момент звернення позивача з цим позовом до суду (18.01.2024) проживав не з матір`ю, на користь якої рішенням суду від 25 жовтня 2024 були стягнуті аліменти з позивача на утримання дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Судом встановлено, що неповнолітній син сторін з травня 2022 року проживає з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні по теперішній час. Тобто має місце зміна обставин, що впливають на стягнення аліментів з позивача на користь відповідача.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , які були призначені рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 жовтня 2016 р. (справа №154/2693/16).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на думку суду, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, на підставі ст. ст. 180-182, 183, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий /підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Олександр ЛЯЩЕНКО