Справа № 522/5095/21
Провадження № 2/522/899/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2021 року до суду найшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме матеріальної шкоди у розмірі 4 200 грн. та моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана потерпілою у кримінальних провадженнях № 0001056, внесеного в ЄРДР 12.04.2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 та ч. 3 ст. 185 КК України, досудове розслідування у яких здійснюється Одеським районним управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області. На даний час (24.03.2021 року) Слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0001056 від 12.04.2014 року за ознаками ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України за фактом того, що невстановлена особа заволоділа автомобілем марки Hyundai Getz, державний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, що належить ОСОБА_2 . Крім того, у період з 09.04.2014 року по 11.04.2014 року, невстановлена особа, таємно, навмисно з корисних намірів проникла до будинку АДРЕСА_1 звідки викрала майно ОСОБА_1 , однак досі навіть не пред`явлена підозра. Позивачка вважає, що бездіяльність слідчого, яка виразилась у своєчасному не проведені слідчих (розшукових) дій, у зв`язку з чим злочинці перебувають на свободі та уникають покарання. Посадовими особами не дотримано розумних строків під час досудового розслідування, про що позивачкою було направлено численні скарги. Крім того позивачка декілька разів їздила до м.Києва на прийом до посадових осіб ГУ НП України та Офісу генерального прокурора, а тому понесла майнові витрати у розмірі 4 200 грн. Також позивачка просить стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн, оскільки вона полягає у нескінченому пошуку захисту порушеного права, та маральними стражданнями за весь цей час. З урахуванням вищевикладеного позивачка була змушена звернутись до суду з даним позовом.

Справа була розподілена на суддю Приморського районного суду м. Одеси Кузнецову В.В. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021 року.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року провадження у справі було відкрито.

До суду 19.04.2021 року від Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшов відзив, згідно якого просили у задоволені позовних вимог позивачки відмовити у повному обсязі. (а.с. 131-135 т. 2)

В обґрунтування відзиву зазначено, що Казначейство є не лише суб`єктом владних повноважень, а й суб`єктом господарювання, яке в жодних правовідносинах з позивачем не перебувало, не порушувало прав та охоронюваних законом свобод та інтересів позивача, а тому кошти, які виділяються на утримання Казначейства не можуть бути стягнути на користь інших осіб. Крім того жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що Казначейство повинно нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб інших органів державної влади або уособлювати державу або державний бюджет. Також у даній справі саме слідчі є службовий особами ГУ НП в Одеській області, шкоду на думку позивача було завдано ними під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків, а тому відшкодування даної шкоди має здійснювати ГУ НП в Одеській області, а не ГУ ДКСУ в Одеській області. Розмір моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до їх збагачення, у зв`язку чим Казначейство вважає, що визначений позивачкою розмір моральної шкоди значно завищений та також відсутні належні та допустимі докази саме такої суми.

До суду 07.05.2021 року від Одеської обласної прокуратури надійшов відзив, згідно якого просили відмовити у задоволені позовної заяви. (а.с. 145-150 т. 2)

В обґрунтування відзиву зазначено, що Одеським районним управлінням поліції № 1 проводиться досудове провадженні № 0001056, від 12.04.2014 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_3 та за фактом крадіжки майна за ознаками кримінальних правопорушень,4. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Київської окружної прокуратури м. Одеси. Зазначене кримінальне провадження розпочато на підставі заяви ОСОБА_1 від 12.04.2014 про те, що в період з 09.04.2014 по 11.04.2014 невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем «Hyundai Getz», державний номер НОМЕР_1 , що знаходився на території будинку АДРЕСА_1 та належав доньці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Під час досудового розслідування по кримінальному провадженню з урахуванням наявної у провадженні інформації складено узгоджений із оперативними підрозділами план проведення слідчих дій і оперативно-розшукових заходів з датами їх виконання. При цьому, у кримінальному провадженні допитано в якості свідків ряд осіб, призначено судово-трасологічну та дактилоскопічну експертизи відповідно, а також проведено ряд інших слідчих дій. Крім того, за місцем скоєння кримінального правопорушення проведено радіотехнічне обстеження місцевості та до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області направлені клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, у операторів телефонних компаній. На теперішній час досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні триває, остаточне процесуальне рішення буде прийнято у порядку ст. 283 КПК України за результатом проведених слідчих дій та здобутих доказів відповідно до вимог чинного законодавства України. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Як вбачається зі змісту позову ОСОБА_1 , як на підставу стягнення матеріальної шкоди, посилається на те, що внаслідок протиправної бездіяльності органів досудового розслідування їй було завдано матеріальну шкоду у сумі вартості проїзних документів на 4200 грн, яка за її думкою, повинна бути відшкодована у повному обсязі за рахунок коштів державного бюджету України. Оскільки реалізація наданих процесуальних законом прав здійснюється за розсудом особи, втрати, понесені при такій реалізації, не можна вважати збитками та матеріальною шкодою.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 , як на підставу стягнення моральної шкоди, посилається на бездіяльність органів, що здійснюють досудове розслідування та прокуратури у кримінальному провадженні № 00001056. Між тим, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу заподіяння їй прокуратурою моральної шкоди, протиправності дій чи бездіяльності прокуратури та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою. До того ж пред`явлена до стягнення сума моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. позбавлена засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, вимоги позову є необґрунтованими, через що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди відсутні.

До суду 16.06.2021 року та 17.06.2021 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив, згідно якого просили відмовити у задоволені позовних вимог. (а.с. 220-236, 237-253 т. 2)

В обґрунтування відзиву зазначено, що орган досудового розслідування постійно проводить заходи, направлені на встановлення осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження № 0001056. Враховуючи наявну інформацію щодо здійснених в ході досудового розслідування процесуальних дій з боку ГУНП в Одеській області, а також його посадових осіб не вбачається бездіяльності щодо здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001056 від 12.04.2014 року, крім того права та законні інтереси ОСОБА_1 жодним чином порушено не було. Крім того, з позовної заяви не зрозуміло кому саме спричинена матеріальна і моральна шкода саме ОСОБА_1 , або її доньці ОСОБА_3 , яка є власником викладеного автомобіля. Зазначають, що Головне управління забезпечує виконання усіх дій, визначених Законами України та нормативно-правовими актами, які регулюють діяльності Національної поліції України для забезпечення повного та всебічного проведення досудових розслідувань та виконуються усі дії щодо притягнення до відповідальності винних осіб. Обставини, щодо яких було відкрито кримінальне провадження № 0001056 відбувалися у 2014 році, коли ГУНП в Одеській області навіть у проекті не існувало. Наголошують, що Головне управління Національної поліції в Одеській області не є правонаступником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та не вступає у правовідносини щодо яких висуваються позовні вимоги, не може нести відповідальність за дії третіх осіб, що причетні до скоєння кримінального правопорушення, про які зазнає Позивач у позові.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь матеріальної шкоди у розмірі 4 200 грн.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 4 200 грн., нібито завданої незаконною бездіяльністю органів, що здійснюють досудове розслідування та прокуратури у кримінальному провадженні № 0001056 від 12.04.2014 року вказана матеріальна шкода виражається у необхідності Позивачу декілька разів Їздити до Києва на прийом до посадових осіб НПУ України та Офісу генерального прокурора. Проте, вказані дії є лише диспозитивним використанням прав, що реалізовуються у кримінальному провадженні. Позивачем помилково вважається вказані витрати кошти на поїздки до м. Києва з власної ініціативи - як матеріальна шкода, завдана начебто протиправною бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури. Вказана вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки стягнення суми вартості проїзних документів не є шкодою у розумінні положень статті 1167 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн.

Позивачем не підтверджено факту заподіяння їй моральної шкоди жодними доказами, як таке, тим більше у розмірах, вказаних у позовній заяві, не доведено за яких обставин та якими саме діями заподіяно шкоду, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між морально-матеріальною шкодою та діями заподіювача, незаконність яких не визнана. Також суд може прийняти рішення про стягнення моральної шкоди, лише за умови наявності рішення яким дії суб`єктів владних повноважень визнані протиправними. Таке рішення відсутнє, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

До суду 22.06.2021 року від представника ОСОБА_1 -адвоката Гайса А.М. надійшла відповідь на відзив Одеської обласної прокуратури, згідно якої просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. (а.с. 1-3 т. 3)

В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що враховуючи що ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК вважається згідно ст 12 КК України тяжким злочином то строки досудового розслідування перевищено у три рази. Також усі вище зазначені норми КПК України стосовно строків та належного проведення досудового розслідування грубо проігноровані відповідачем, що підтверджено численними скаргами до вищестоящих інстанцій та Одеської обласної прокуратури про бездіяльність органів досудового розслідування що знаходяться у матеріалах справи. Таким чином саме з вини Одеської обласної прокуратури строки досудового розслідування перевішене у три рази а підозри досі ні кому пред`явлено.

На підставі рішення зборів суддів Приморського районного суду м. Одеси № 2 від 04.11.2021 року, на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_4 ОСОБА_5 , згідно розпорядження керівника апарату суду від 15.11.2021 року № 507/21, 15 листопада 2021 року було здійснено повторний авторозподіл справи та остання була розподілена на суддю Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В.

Матеріали справи були передані судді 16.11.2021 року.

Ухвалою суду від 19.11.2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання по справі на 29.11.2021 року.

До суду 29.11.2021 року від представника ОСОБА_1 -адвоката Гайса А.М. надійшла відповідь на відзив Головного управління Національної поліції в Одеській області, згідно якої просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. (а.с. 44-47 т. 3)

В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що враховуючи що ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК вважається згідно ст 12 КК України тяжким злочином то строки досудового розслідування перевищено у три рази. Також усі вище зазначені норми КПК України стосовно строків та належного проведення досудового розслідування грубо проігноровані відповідачем, що підтверджено численними скаргами до вищестоящих інстанцій та Одеської обласної прокуратури про бездіяльність органів досудового розслідування що знаходяться у матеріалах справи. Таким чином саме з вини Одеської обласної прокуратури строки досудового розслідування перевішене у три рази а підозри досі ні кому пред`явлено.

У підготовче засідання з`явилися позивачка та її представник-адвокат Гайса А.М. розгляд справи відкладено на 20.12.2021 року.

Представником позивача 20.12.2021 року до суду подано клопотання про призначення по справі судової психологічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання, а саме:

-Чи є дії (бездіяльність) органів досудового розслідування та прокуратури, пов`язані з проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001056 від 12.04.2014 року психотравмуючою ситуацією для ОСОБА_1 ?;

-Якщо дана ситуація була психотравмуючою, то чи нанесено ОСОБА_1 , унаслідок цих дій (бездіяльності) моральну шкоду із психологічної точки зору?;

-Якщо так, то який можливий розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди із психологічної точки зору?.

Представник позивача у підготовчому засіданні 20.12.2021 року подане клопотання підтримав та просив задовольнити. Присутній представник прокуратури Жигун І.В. заперечувала та просила відмовити. Інші учасники процесу у підготовче засідання не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року призначено по справі судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі було зупинено на час проведення зазначеної експертизи.

До суду 07.09.2022 року з Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали цивільної справи № 522/5095/21 разом з повідомленням експерта про неможливість надання висновку за № 22-695 від 23.08.2022 року у зв`язку з несплатою рахунку за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 12.09.2022 року поновлено провадження за розглядом даної цивільної справи та призначити до розгляду у підготовчому засіданні на 17.10.2022 року.

У підготовчому засіданні 17.10.2022 року були присутні ОСОБА_1 та представник позивачки адвокат Гайса А.М., який зазначив, що позивачка не мала можливості своєчасно оплатити за експертизу, але на теперішній час вона вже сплатила рахунок за проведення експертизи, просив долучити до матеріалів справи. Також зазначив, що експертом було надано клопотання, у зв`язку з чим необхідно допитати свідків щодо обставин психологічного стану позивачки.

Позивачка ОСОБА_1 зазначила, що лист ОНІДСЕ отримала 22.09.202 року, надали рахунок на проведення експертизи та договір на суму 13 593 грн., зазначила, що їй було зменшено суму, який вона оплатила 05.10.2022 року. Вказану квитанцію та документи просила долучити до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні була присутня представник відповідача ОСОБА_6 , зазначила про недоцільність призначення експертизи.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, представник ГУНП в Одеській області на електрону адресу суду надав клопотання про відкладення.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки, долучено до матеріалів справи копію відповіді ОНДІСЕ з додатками та квитанцією про оплату експертизи, відкладено підготовче засідання на 24.10.2022 року з метою надання позивачкою клопотання про виклик свідків.

19.10.2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Гайса А.М. через канцелярію суду надав клопотання про виклик свідків, в якому просив викликати у судове засідання в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У підготовчому засіданні 24.10.2022 року були присутні ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_9 , який заявив клопотання про виклик свідків та просив допитати у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Також просив долучити до матеріалів справи копію висновку судово-психіатричних експертиз, проведених в рамках кримінального провадження від 29.11.2017 року, 17.05.2018 року та 06.02.2019 року; копії характеристик та довідок, зазначивши, що кримінальне провадження ще триває. Позов підтримали, проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті не заперечували.

У підготовчому засіданні була присутня представник прокуратури Одеської області Жигун І.В., яка заперечувала проти клопотання про виклик свідків. Проти долучення до матеріалів справи наданих представником позивачки документів, не заперечувала. Позов не визнала, проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті не заперечувала.

Представник ГУНП в Одеській області Алексєєнко Р.І. клопотання представника позивачка про виклик свідків залишила на розсуд суду. Зазначила, що кримінальна справа знаходиться в ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області, проти долучення до матеріалів справи наданих представником позивачки документів не заперечувала. Позов не визнала, проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті не заперечувала.

Представник ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки та долучено до матеріалів справи копію висновків експертиз з кримінальних проваджень від 29.11.2017 року, 17.05.2018 року та 06.02.2019 року; та ксерокопії довідок та характеристик. Запропоновано представнику ГУНП в Одеській області перевірити наявність цих доказів у кримінальному провадженні. Також задоволено клопотання представника позивачки та викликано в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.с. 99-132 т. 3)

Ухвалою суду від 24.10.2022 року підготовче засідання закрито та призначено до судового розгляду по суті на 29.11.2022 року.

В судове засідання, призначене на 29.11.2022 року сторони не прибули, про причини не явки суд не повідомляли, судове засідання відкладено на 17.01.2023 року.

У зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду 17.01.2023 року, розгляд справи відкладено на 23.02.2023 року.

У судовому засіданні 23.02.2023 року були присутні ОСОБА_1 та представник позивачки адвокат Гайса А.М. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, представник ГУНП в Одеській області на електрону адресу суду надав клопотання про проведення судового засідання без їх участі.

Суд ставив на обговорення учасників процесу питання про можливість проведення судового засідання у відсутності представників відповідачів.

Позивачка та її представник не заперечували.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місці ухвалив згідно ч. 3 ст. 223 ЦПК України проводити судове засідання у відсутності представників відповідачів.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник надали пояснення і наполягали на проведенні експертизи, зазначивши, що позивачка вже її оплатила. Зазначила. Що всі ці роки вона не може добитися належного захисту від правоохоронних органів, хоча вона з самого початку надала відомості про викрадачів, проте їх так і не було притягнуто до відповідальності, один з яких вже помер, але якщо б поліція вчасно виконувала свої обов`язки, то винні були б знайдені і майно повернуто, а вона не була б всі ці роки потерпілою. Проте всі ці роки для неї є знущанням саме з боку правоохоронних органів, які на її думку нічого не робили, і тільки після її численних скарг відбувались певні дії.

Протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 01.03.2023 року для повторного виклику відповідачів та свідків.

27.02.2023 року представником позивачки на електрону пошту суду було надіслано клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, а саме: копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, комп`ютерної томографії, копію диплому позивачки серії НОМЕР_2 та трудової книжки серії НОМЕР_3 .

01.03.2023 року від відповідача ГУ НП в Одеській області надійшли заперечення на позов, в якому просила клопотання представника позивача про приєднання письмових доказів до матеріалів справи від 27.02.2023 року залишити без задоволення, врахувати надані заперечення при розгляді справи по суті та ухваленні судового рішення, відмовити у задоволенні позовних вимог, а також судове засідання, призначене на 01.03.2023 року розглядати без участі представника ГУНП в Одеській області.

01.03.2023 року від відповідача Прокуратури Одеської області надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 01.03.2023 року.

У судове засідання 01.03.2023 року з`явились позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Гайса А.М., представник відповідача ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області Полубок А.М., а також свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, представник ГУНП в Одеській області в своїх запереченнях просив судове засідання проводити без їх участі, представником прокуратури Одеської області було надано клопотання про відкладення засідання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивачку вона знає з 2013 року. Вона вела нормальний спосіб життя. В 2014 році, коли у неї вкрали машину, вона про це розказала їй по телефону, потім відкрили кримінальне провадження. Але все слідство по цій справі було безрезультатно на протязі багатьох років. Вона загубила роботу, бо їй потрібно було займатися цією справою, весь час ходити до слідчих.. У неї значно поглибились моральні страждання, кардинально змінилось її життя, порушився спосіб життя, що викликано потребую витрачати значний час на спілкування с керівниками правоохоронних органів, поліції, судом, замість того, щоб цей час витрачати на свою сім`ю. Позивачка і дотепер зазнає значної душевної шкоди душевні хвилювання, що призвело до погіршення її здоров`я. Вона складає листи, звернення, ходить по різним органам, щоб чогось добитись, їй весь час щось обіцяють, але нічого не роблять. Також, пояснила, що позивачка стала нервова, у неї змінився стан здоров`я, бо позивачка казала, що болить серце, погано себе почуває.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що позивачка це її рідна сестра. Слідство по крадіжці машини ведеться 9 років. На роботу позивачка вже не могла влаштуватися, бо у неї вже було підірвано здоров`я. В наслідок того, що вона постійно ходила до правоохоронних органів, у неї погіршився стан здоров`я, нерви. Коли приходила з правоохоронних органів, то була дуже збуджена через те, що їй там казали, та не могла заспокоїтись. Позивачка стала дуже нервова, збуджена, лишилась повністю звичного образу життя, не може працювати, весь час ходить до правоохоронних органів. У позивачці невралгія, безсоння. У неї постійно негативні емоції. Пояснила, що їй відомо про те, що позивачка зверталась до невропатолога в проміжку цих 9 років, поки йде слідство. Зазначила, що погіршення здоров`я позивачки сталось не в силу її віку. У позивачці постійно болить голова, високий тиск, нервозність та безсоння саме через тривале кримінальне провадження.

Суд, згідно ч. 8 ст. 223 ЦПК України допитав свідків, по справі оголошено перерву до 12.04.2023 року.

У судове засідання 12.04.2023 року з`явились позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Гайса А.М., представник прокуратури Одеської області Жигун І.В.

Представник прокуратури Одеської області просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Представник позивача Гайса А.М. просив провести психологічну експертизу, відповідно до їх клопотання від 20.12.2021 року. Позивачка підтримала клопотання свого представника щодо призначення експертизи.

Представник прокуратури Одеської області заперечував щодо призначення експертизи.

Ухвалою суду від 12.04.2023 року клопотання представника позивача про призначення експертизи задоволено. Призначено по цивільній справі судову психологічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання, а саме:

-Чи є дії (бездіяльність) органів досудового розслідування та прокуратури, пов`язані з проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001056 від 12.04.2014 року психотравмуючою ситуацією для ОСОБА_1 ?;

-Якщо дана ситуація була психотравмуючою, то чи нанесено ОСОБА_1 , унаслідок цих дій (бездіяльності) моральну шкоду із психологічної точки зору?;

-Якщо так, то який можливий розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди із психологічної точки зору?;

Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та в розпорядження надіслані матеріали цивільної справи № 522/5095/21. Провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено.

01.05.2023 року від судового експерта Рудакової В. надійшло до суду клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи № 23-2195, згідно якого експерт повідомив, що в ОНДІСЕ була проведена судова психологічна експертиза за заявою ОСОБА_1 від 20.09.2022 року, та питання, які поставлені стороною на вирішення експертизи, відповідають означеним питанням в ухвалі суду від 12.04.2023 року. Тому, просить погодити проведення додаткової експертизи за аналогічним експертним завданням з урахуванням наданих судом матеріалів. (а.с. 4 т.4).

10.05.2023 року ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву, якою просила долучити до матеріалів справи Висновок експерта № 22-4923 за результатами проведення судової психологічної експертизи від 26.04.2023 року, який позивачка отримала після проходження експертизи в ОНДІСЕ за власною заявою, у зв`язку з чим Приморським районним судом м. Одеси листом від 12.05.2023 року з Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України було витребувано справу № 522/5095/21для вирішення питання стосовно призначення додаткової експертизи. (а.с. 19-28 т. 4)

До суду 15.06.2023 року з Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали цивільної справи № 522/5095/21 для вирішення питання стосовно призначення додаткової експертизи.

Матеріали справи суддя отримала 16.06.2023 року.

Ухвалою суду від 16.06.2023 року поновлено провадження та призначено справу за позовом до судового розгляду по суті на 17.07.2023 року.

13.07.2023 року від представника позивачки адвоката Гайса А.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача та просив погодити проведення додаткової експертизи за аналогічним експертним завданням, оплату рахунку для сплати вартості проведення додаткової експертизи позивачка гарантує.

14.07.2023 року від представника ГУ НП в Одеській області Симонової Г.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку з її перебуванням у щорічній відпустці.

У судовому засіданні 17.07.2023 року були присутні позивачка ОСОБА_1 та представник прокуратури Одеської області - Жигун І.В. Інші учасники справи до судового засідання не з`явились.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засідання пояснила, що вона отримала висновок судової експертизи за своєю заявою, та просить призначити додаткову експертизу яку провести за матеріалами справи.

Представник прокуратури Одеської області - Жигун І.В. не заперечувала щодо проведення додаткової експертизи.

Ухвалою суду від 17.07.2023 року призначено по справі додаткову судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі було зупинено на час проведення зазначеної експертизи.

До суду 13.11.2023 року з Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали цивільної справи № 522/5095/21 разом з Висновком експерта № 23-2195 за результатами проведення додаткової судової психологічної експертизи від 07.11.2023 року.

Матеріали справи суддя отримала 14.11.2023 року.

Ухвалою суду від 20.11.2023 року по справі поновлено провадження та справу судове засідання на 17.01.2024 року.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області розгляд справи, призначений на 17.01.2024 року, відкладено на 28.02.2024 року.

У судовому засіданні 28.02.2024 року були присутні представник позивачки-адвокат Гайса А.М., представник прокуратури Одеської області - Жигун І.В. та представник ГУНП в Одеській області Алексєєнко Р.І. Інші учасники справи до судового засідання не з`явились.

Представники відповідачів позов не визнали, просили відмовити.

Представник позивачки-адвокат Гайда А.М. позов підтримав, просив задовольнити.

Оголошено перерву до 29.02.2024 року.

У судовому засіданні 29.02.2024 року були присутні представник позивачки-адвокат Гайса А.М., представник прокуратури Одеської області - Жигун І.В. , яка підтримала відзив, та представник ГУНП в Одеській області Алексєєнко Р.І. Інші учасники справи до судового засідання не з`явились.

Представник позивачки-адвокат Гайда А.М. пояснив, що позивачка вже життя добросовісно працювала, на власні збереження купила своїй доньці транспортний засіб-автомобіль, який разом з її збереженням були викрадені. Замість того, щоб розшукувати вкрадене майно, поліція намагається визнати ОСОБА_1 психічно нездоровою та проводять дії відносно неї. З 13.04.2015 року триває кримінальне провадження, занадто тривалий строк та досі підозру нікому не пред`явлено, а позивачка намагається знайти правду. У позивачки повністю змінилось все життя, оскільки намагалась сприяти поліції знайти викрадене майно. Факт їх бездіяльності також встановлений чисельними відповідями.

Представник ГУНП в Одеській області Алексєєнко Р.І. зауважила, що довідка про хід кримінального провадження, якою встановлено, що постійно здійснювались слідчі дії, перевірялась надана позивачкою інформація. Щодо матеріального відшкодування, то дана сума була витрачена позивачкою для поїздок до Києва на зустрічі, тобто з власної ініціативи. Також не було бездіяльності по відношенню до позивачки.

Представник позивачки-адвокат Гайда А.М. зазначив, що поїзда до Києва була виконана через засідання спальної комісії, куди також було викликано слідчого.

Суд, вислухавши учасників справи, із урахуванням наданих сторонами пояснень, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, приходить до наступного.

У провадженні слідчого відділу ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001056 від 12.04.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України.

Виходячи зі змісту довідки про хід кримінального провадження № 0001056 судом встановлено наступне:

12.04.2014 року о 02.50 годині до чергової частини Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що в період з 23.00 годин 11.04.2014 року до 12.04.2014 року невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем «Hyundai Getz», державний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, що знаходився на території її будинку АДРЕСА_1 та належить її доньці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Вказана заява зареєстрована в ЖЄО № 289 від 12.04.2014 року.

За даним фактом 12.04.2014 року СВ Білгород-Дністровського МВ відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001056, за попередньою кримінальною кваліфікацією ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, у період з 09.04.2014 року по 11.04.2014 року, невстановлена особа, таємно, з корисних намірів, проникла до будинку АДРЕСА_1 , звідки викрала майно (речі, прикраси) , що належить ОСОБА_1 .

За даним фактом лише 27.10.2014 СВ Білгород-Дністровського МВ внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003533 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

31.01.2015 року на підставі ст. 217 КПК України матеріали кримінальних проваджень № 0001056 за ч. 2 ст. 289 КК України та № 0003533 за ч. 3 ст. 185 КК України прокурором Білгород-Дністровської міськрайонної прокуратури об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0001056. Дана справа знаходилась в провадженні Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області.

11.04.2019 року винесена постанова про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, у зв`язку з чим матеріали кримінального провадження № 0001056 направлено до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

09.09.2019 року т.в.о. начальника СВ Київського ВП в м. Одесі Древовим М.І., доручено проведення досудового розслідування старшому слідчому СВ Київського ВП в м. Одесі Цішенко Л.М.

10.02.2020 року т.в.о. начальника СВ Київського ВП в м. Одесі Венедіктовою О.В., проведення досудового розслідування доручено старшому слідчому СВ Київського ВП в м. Одесі Побережник Н.А.

25.08.2020 року проведення досудового розслідування доручено старшому слідчому СВ Київського ВП в м. Одесі Ясинецькому Б.П.

12.03.2021 року проведення досудового розслідування доручено слідчому ОРУП № 1 Савчуку В.В.

Зазначено, що по вказаному кримінальному провадженню було проведено низку процесуальних дій та рішень, відповідно до чинного законодавства, зокрема наступні дії.

12.04.2014 року в якості потерпілої допитано ОСОБА_1 , яка показала, що вона проживає в м. Овідіополі. У її приватній власності є домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому ніхто не мешкає. Періодично вона прибуває до будинку, щоб побачити, чи все нормально. 09.04.2014 року вона прибула за вказаним адресом, щоб провести свою доньку ОСОБА_3 до Росії. Перед від`їздом її донька у дворі будинку залишила свій автомобіль «Hyundai Getz», державний номер НОМЕР_1 того же дня, закривши ворота на навісний замок, близько 05.30 годин донька поїхала, а сама вона направилась до м. Одеси. В будинку ніхто не залишався. 12.04.2014 їй на мобільний телефон зателефонували та повідомили, що ворота відкриті, а автомобіль відсутній. Почувши це, вона відразу приїхала, де побачила відсутність автомобіля у дворі, а в будинку відсутність особистих речей, золотих виробів, грошових коштів у розмірі 1500 доларів США та 5500 гривень, про що вона повідомила співробітникам міліції.

14.04.2014 року ОСОБА_3 вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

14.04.2014 року в якості потерпілої допитано ОСОБА_3 , яка показала, що протягом 4-х років вона періодично мешкає в Росії. ЇЇ мама, ОСОБА_1 , в основному проживає в с. Дальник Овідіопольського району Одеської області. В її власності є автомобіль «Hyundai Getz», державний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який у разі від`їзду до Росії, вона зберігала за адресою: АДРЕСА_1 . 09.04.2014 вона полетіла до Росії. Автомобіль залишила у дворі будинку АДРЕСА_1 , та закрила ворота на замок. 12.04.2014 року їй на мобільний телефон зателефонувала мама ОСОБА_1 та повідомила, що угнали її автомобіль, і вкрали гроші та золоті вироби. Дізнавшись, про вказане, вона одразу ж прибула до України. Підозрює у скоєнні вказаних злочинів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

14.04.2014 року винесено постанову про призначення судово-трасологічної експертизи.

Згідно висновку № 147 від 19.04.2014 року судово-трасологічної експертизи сліди низу підошви взуття, які були виявлені 12.04.2014 року на території домоволодіння по АДРЕСА_1 при огляді місця події придатні для встановлення групової належності взуття, що їх залишило (при наданні порівняльного матеріалу).

14.04.2014 року винесено постанову про призначення дактилоскопічної експертизи.

Згідно висновку № 208 від 18.04.2014 сліди папілярних узорів, перекопійованих на два відрізки прозорої липкої стрічки, виявлені та вилучені 12.04.2014 року в ході огляду місця події приміщення будинку АДРЕСА_1 непридатні для ідентифікації.

12.04.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_14 , який показав, що про угон автомобіля, який належить ОСОБА_3 , йому стало відомо від ОСОБА_1 . Хто міг скоїти вказане кримінальне правопорушення йому невідомо. Де залишали ключі від автомобіля йому було відомо. На прохання ОСОБА_1 , він на вказаному автомобілі возив її.

12.04.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_15 , яка показала, що 11.04.2014 близько 23.00 години вона проходила біля будинку АДРЕСА_1 , де мешкає її подруга ОСОБА_3 , та помітила, що у дворі відсутній автомобіль, що належить ОСОБА_3 , тому відразу ж зателефонувала ОСОБА_1

12.04.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_16 ,, який показав, що 12.04.2014 близько 00.30 години, йому на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_1 , та попросила, щоб він підійшов до її будинку та перевірив, чи є автомобіль у дворі, оскільки їй хтось повідомив, що відкриті ворота. Навідавшись за вказаною адресою, він помітив, що ворота дійсно відкриті, а автомобіль відсутній, про що повідомив ОСОБА_1 по телефону та пішов додому.

13.04.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_17 , 1941 р.н., який показав, що підтримує відносини з ОСОБА_1 , з якою познайомився в електричці. В ніч на 12.04.2014 ОСОБА_1 ночувала у нього вдома, за адресою: АДРЕСА_2 . Вночі, близько 02.00 години, їй зателефонували та повідомили, що ворота її будинку відчинені, а автомобіль відсутній. Дочекавшись ранку, вона поїхала додому.

15.04.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_18 , який показав, що про угон автомобіля, що належить ОСОБА_3 , стало відомо від співробітників поліції. Хто міг скоїти злочин, йому не відомо.

15.04.2014 року в порядку ст. 40 КПК України оперативному підрозділу направлено доручення про проведення слідчих та розшукових дій.

23.04.2014 року до СВ направлено матеріали виконаного доручення.

17.04.2014 року в порядку ст. 40 КПК України оперативному підрозділу направлено доручення про проведення слідчих та розшукових дій.

25.04.2014 року до СВ направлено матеріали виконаного доручення в порядку ст. 40 КПК України.

18.04.2014 року в ході виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України, в якості свідка було допитано ОСОБА_10 , який показав, що знайомий з ОСОБА_3 протягом року. Про те, що у неї було угнано автомобіль, йому стало відомо від співробітників поліції. З 10.04.2014 до 18.04.2014 року знаходився в м. Одесі. Хто скоїв угон йому невідомо.

16.05.2014 року до матеріалів кримінального провадження долучено матеріали виконаного доручення, направленого в порядку ст. 40 КПК України та разом з ними довідки про вартість годинника «Зірка», одного грама срібла, 1 грама золота, модема, ноутбука

19.04.2014 року у ОСОБА_1 прийнято пояснення про те що в ніч на 12.04.2014 під час її відсутності, було скоєно крадіжку речей та угон автомобіля її доньки. У скоєнні вказаних злочинів, вона підозрює ОСОБА_10 , оскільки, зі слів її доньки, ОСОБА_10 було відомо, про те, що вночі в будинку нікого не буде.

30.04.2014 року на виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України надано довідку про проведення радіотехнічного обстеження за адресою: АДРЕСА_1 :

14.05.2014 року до слідчого відділу з Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури надійшли вказівки по кримінальному провадженню № 0001056.

21.05.2014 року допитано в якості потерпілої ОСОБА_3 , яка повідомила, що ОСОБА_10 було відомо про її від`їзд до Росії, та саме його вона підозрює у скоєнні кримінального правопорушення.

21.05.2014 року допитано в якості свідка ОСОБА_15 , яка показала, що ОСОБА_3 , спілкувалася з ОСОБА_10 та 04.04.2014 була присутня на вечірці в барі «Перехватчик», разом з ним та ОСОБА_19 . Наступного дня в телефонній розмові ОСОБА_3 їй повідомила, що ОСОБА_10 розпитував її про автомобіль та місце його зберігання, з ким мешкає та дату від`їзду до Росії. 09.04.2014 ОСОБА_3 відлетіла до Росії. 11.04.2014 близько 23.55 годин, вона проходила біля будинку ОСОБА_3 та помітила, що ворота відкриті, а машина ОСОБА_3 відсутня. Вона стала кликати ОСОБА_1 та кричати « ОСОБА_20 , вы дома?». Але їй ніхто не відповів, після чого вона зателефонувала ОСОБА_1 та повідомила, що у дворі будинку відсутня машина та відкриті ворота. Про цю обставину в соціальній мережі «В контакті» вона повідомила ОСОБА_3 . У скоєнні вказаного кримінального правопорушення підозрює ОСОБА_10 , який помстився ОСОБА_3 за те, що остання відлетіла до Росії, а не залишилася з ним.

21.05.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_21 , яка показала, що знає ОСОБА_10 , оскільки він спілкувався з її знайомою ОСОБА_3 ; на початку квітня 2014 року з Росії прибула ОСОБА_3 . В ході спілкування ОСОБА_3 повідомила, що не бажає наодинці спілкуватися з ОСОБА_10 тому запросила її бути з нею під час спілкування з ОСОБА_10 . В один з днів вони утрьох на автомобілі ОСОБА_3 їздили по місту, та розважалися. ОСОБА_10 , вів себе напружено. В ході спілкування вона розповіла йому про те, що 09.04.2014 відлітає до Росії та що її мама працює в м. Одесі та вдома заявляється рідко. В подальшому їй стало відомо що у ОСОБА_3 з двору будинку було угнано автомобіль.

27.05.2014 додатково в якості потерпілої допитано ОСОБА_1 , яка показала, що вона працює в м. Одесі, у відділенні АО «Імекс - Банку», розташованому на пр-ті Шевченка, 4. По місцю реєстрації мешкає рідко, через те що не може постійно їздити з м. Одеси до Б.- Дністровського. У неї є єдина донька, яка також рідко проживає за місцем реєстрації, оскільки часто їздить до Росії, до свого хлопця. У неї є автомобіль «Hyundai Getz», державний номер НОМЕР_1 , червоного кольору. Який вона зберігає на подвір`ї, тому що гараж у них відсутній. 11.04.2014 близько 23.00 годин їй на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_22 та повідомила, що відкриті ворота, а машина відсутня. На цей час вона буда у с. Дальнику, Овідіопольського району, Одеської області, а її донька була в Росії. Після чого вона зателефонувала ОСОБА_23 , що мешкає по АДРЕСА_3 , та попросила навідатися до будинку, та перевірити, чи все нормально. Через деякий час він зателефонував, та підтвердив слова ОСОБА_24 . Після чого вона зателефонувала до свого знайомого ОСОБА_25 та попросила його зателефонувати до міліції та повідомити про те, що сталося. 12.04.2014 року близько 06.00 години ранку вона прибула додому, та побачила відкриті ворота та відсутність автомобіля, що належить її доньці ОСОБА_3 . В будинку було порушено обстановку, речі були розкидані У скоєнні кримінального правопорушення вона підозрює ОСОБА_10

21.05.2014 року до оперативного підрозділу в порядку ст. 40 КПК України направлено доручення про проведення слідчих та розшукових дій.

29.05.2014 року до слідчого відділу направлено виконані матеріали доручення які долучено до матеріалів кримінального провадження.

30.05.2014 року до оперативного підрозділу в порядку ст. 40 КПК України направлено доручення про проведення слідчих та розшукових дій.

07.06.2014 року до слідчого відділу направлено виконані матеріали доручення, які долучено до матеріалів кримінального провадження; згідно наданих матеріалів, до ломбардів ПО «Ломбард Капітал», ПО «Ломбард Скарбниця», ПО «Ломбард Вілар», направлено запити та отримано відповіді щодо розшукуваного майна, яке було викрадено у ОСОБА_1

02.06.2014 року до оперативного підрозділу в порядку ст. 40 КПК України направлено доручення про проведення слідчих та розшукових дій.

10.06.2014 року до слідчого відділу направлено виконані матеріали доручення, які долучено до матеріалів кримінального провадження.

07.06.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_26 , який показав, що 11.04.2014 року разом зі своєю подругою ОСОБА_27 . Коли проходили біля будинку, де проживає знайома ОСОБА_22 ОСОБА_3 , то помітили, що ворота відкриті. ОСОБА_22 подзвонила матері ОСОБА_3 ОСОБА_1 , яка в той час була в с. Дальник, Овідіопольського району, Одеської області, та повідомила, про це.

23.05.2014 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме про можливість ознайомитися та вилучити у оператора мережі ПрАТ «МТС Україна», відомості щодо телефонних терміналів, що мали з`єднання, за адресою: АДРЕСА_1 , 11.04.2014 року в період часу з 20.00 години до 23.00 годин;

28.05.2014 року слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів.

29.05.2014 року направлено ухвалу суду від 28.05.2014 року на виконання.

19.06.2014 року проведено виїмку згідно ухвали суду від 29.05.2014 року.

23.05.2014 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме про можливість ознайомитися та вилучити у оператора мережі ПрАТ «Київстар»», відомостей щодо телефонних терміналів, що мали з`єднання, за адресою: АДРЕСА_1 , 11.04.2014 року в період часу з 20.00 години до 23.00 годин.

28.05.2014 року слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів.

29.05.2014 року направлено ухвалу суду від 28.05.2014 року на виконання.

13.06.2014 року проведено виїмку згідно ухвали суду від 29.05.2014 року.

23.05.2014 року слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором, про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме про можливість ознайомитися та вилучити у оператора мережі ТОВ «Астеліт», відомостей щодо телефонних терміналів, що мали з`єднання за адресою: АДРЕСА_1 , 11.04.2014 року в період часу з 20.00 години до 23.00 годин;

28.05.2014 року слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів.

29.05.2014 року направлено ухвалу суду від 28.05.2014 року на виконання.

27.05.2014 року слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором, про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме про можливість ознайомитися та вилучити у оператора мережі ТОВ «Лайф» відомостей щодо телефонних з`єднань за телефонним номером, що належить ОСОБА_10

28.05.2014 року слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів.

29.05.2014 року направлено ухвалу суду від 28.05.2014 року на виконання.

20.06.2014 року проведено виїмку згідно ухвали суду від 29.05.2014 року.

15.07.2014 року начальнику УОТЗ ГУМВС України в Одеській області надано доручення про опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій.

30.05.2014 року складено та погоджено план слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0001056.

До матеріалів кримінального провадження долучено наказ № 524 від 06.07.2014 року про створення слідчо-оперативної групи для розслідування кримінального провадження.

09.07.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_28 , який показав, що в лютому 2014 року, якого числа сказати не може, близько 16.00 години, він ішов до свого дому, біля будинку АДРЕСА_1 , та бачив, як невідомий чоловік заглядав у двір, а побачивши його одразу втік.

14.07.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_26 , який показав, що 11.04.2014 року він гуляв зі своєю дівчиною ОСОБА_29 . Після 23.00 години, коли проходили біля будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_3 , помітили, що ворота відчинені, а автомобіль відсутній. ОСОБА_3 усім розповідала про те що, вона від`їжджає до Росії, а її мама знайшла собі чоловіка та мешкає з ним у пригороді м. Одеси.

17.09.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_10 , який показав, що знайомий з ОСОБА_3 з 2012 року. Відомо, що вона в квітні від`їхала до Росії до свого хлопця, перед від`їздом він з нею спілкувався. Але йому не було відомо, коли саме вона має відлітати. 09.04.2014 близько 18.00 години він приїхав з м. Одеси до Б-Дністровського зі своїм товаришем ОСОБА_30 , на автомобілі БМВ, 520, а о 19.00 годин він поїхав з міста. Про те що було викрадено автомобіль, належний ОСОБА_3 , йому стало відомо від співробітників поліції. Хто угнав автомобіль йому не відомо. В період з 09.04.2014 по 18.04.2019 в м. Білгород-Дністровському він не був. На питання слідчого, як він може пояснити своє перебування в м. Б. Дністровський в період з 10.04.2014 з 17.57 годин та до 09 годин 15 хвилин 11.04.2014, ОСОБА_10 показав що поїхав з м. Б.Дністровський 10.04.2014. Для огляду ОСОБА_10 , слідчим були надані роздруківки телефонних з`єднань з його номером телефону. ОСОБА_10 заперечував, що знаходився у цей час в м. Б-Дністровський. Де на даний час знаходиться автомобіль ОСОБА_3 йому не відомо. Телефон завжди знаходиться при ньому.

09.10.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_31 , який показав, що в квітні 2014 року він попросив свого знайомого ОСОБА_10 , поїхати разом із ним до м. Б. Дністровського на відмітку до КВІ, на що ОСОБА_10 погодився, в той же день вони повернулися разом до м. Одеси. Хто міг скоїти угон автомобілю «Хюндай Гетц» він не знає.

10.10.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 проведено одночасний допит, в ході якого ОСОБА_1 вказала на ОСОБА_10 , як на особу, що скоїла угон автомобіля її доньки та крадіжку з будинку її особистих речей. ОСОБА_10 заперечив свою причетність до скоєння вказаних злочинів.

Долучено довідку з ПАТ «Імексбанк» про те, що ОСОБА_1 дійсно працює в філії «Імексбанку», на посаді касира-контролера з 09.09.2013 року.

Долучено довідку про те, що ОСОБА_32 та ОСОБА_10 на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебувають.

28.11.2014 року проведено одночасний допит між ОСОБА_1 та ОСОБА_33 , в ході якого ОСОБА_1 вказала на ОСОБА_31 , як на особу, яка причетна до скоєння угону автомобіля її доньки та викрадення майна, що їй належить на тій підставі, що напередодні її донька, ОСОБА_34 , він та ОСОБА_10 знаходились в машині її доньки, ОСОБА_35 заперечив вказаний факт.

Витребувано вимоги про судимість ОСОБА_36 та ОСОБА_10

27.04.2015 року надано вказівки в порядку ст. 36 КПК України.

06.05.2015 року в якості свідка допитано ОСОБА_37 , який показав, що про угон автомобіля що стався 11.04.2014, йому нічого не відомо.

06.05.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_38 , який оказав, що про угон автомобілів у його сусідів йому нічого не відомо.

05.05.2015 року додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_1 , яка показала, власноруч виклала свої покази на 6 аркушах, та підтвердила факт відсутності в ніч з 11.04.2014 на 12.04.2014 за адресою: АДРЕСА_1 .

Долучено протокол телефонної розмови від 13.05.2015, мобільного телефону, що належить ОСОБА_10 .

Долучено розсекречені МНСІ по кримінальному провадженню, а саме протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем), від 25.03.2015, згідно яких інформації щодо причетності ОСОБА_10 до скоєння кримінальних правопорушень не отримано.

Допитано в якості свідків ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , .

30.07.2015 року прокурором Одеської області Говда Р.М. винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня. Згідно вказаної постанови проведення досудового розслідування доручено СУ ГУМВС України в Одеській області.

31.08.2015 року додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_1 . Під час допиту (власноруч), ОСОБА_1 , повідомила про обставини скоєння злочину, про які повідомляла раніше неодноразово.

30.09.2015 року додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_3 , яка повідомила про обставини скоєння кримінального правопорушення, про які раніше повідомляла неодноразово.

23.10.2015 року від прокурора Одеської прокуратури в порядку ст. 36 КПК України отримано вказівки.

02.11.2015 року до оперативного підрозділу направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України.

Направлено запит до УДАЇ ГУМВС України в Одеській області та отримано відповідь на нього про те, що автомобіль «Hyundai Getz», державний номер НОМЕР_1 , значиться в базі розшуку автомобілів з 20.06.2014.

Надано доручення до УКП ГУНП в Одеській області в порядку ст. 40 КПК України, про проведення слідчих (розшукових) дій.

Долучено відповідь на доручення в порядку ст. 40 КПК України, а саме інформації про автомобіль, що належить ОСОБА_10 , місце реєстрації ОСОБА_10 та ОСОБА_41 , та власників автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 (долучено реєстраційні картки на транспортні засоби, довідки про місце реєстрації ОСОБА_10 , ОСОБА_41 та ОСОБА_14 ).

14.12.2015 року до оперативного підрозділу направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України, про проведення слідчих (розшукових) дій.

Допитано в якості свідка ОСОБА_42 , який показав, що з 2011 року по квітень 2012 року був власником автомобілю «Hyundai Getz», державний номер НОМЕР_1 , червоного кольору. В квітні 2014 року продав свій автомобіль, ОСОБА_3 , яка в повному обсязі розрахувалася за автомобіль. Автомобіль сигналізацією облаштований не був. При передачі автомобіля ОСОБА_3 він передав ключі та документи на автомобіль. Після чого він більше ОСОБА_3 не бачив, та не спілкувався з нею.

15.01.2016 року отримано вказівки в порядку ст. 36 КПК України.

28.01.2016 року до оперативного підрозділу направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України про проведення слідчих (розшукових) дій.

02.02.2016 року отримано та долучено до матеріалів кримінального провадження відповідь на доручення в порядку ст. 40 КПК України.

09.02.2016 року в якості свідка допитано ОСОБА_43 , .

23.03.2016 року прийнято пояснення у ОСОБА_1 , яка повідомила, що 23.03.2016 близько 10 годин 53 хвилини вона знаходилась по АДРЕСА_1 , та помітила автомобіль без номерних знаків, який рухався, зовні схожий на автомобіль її доньки, який було угнано в період з 09.04.2014 по 11.04.2014. Про це вона повідомила оператора 102.

29.03.2016 року в якості свідка допитано ОСОБА_10 ,, який показав, що ОСОБА_1 йому погрожує, та вимагає повернути їй автомобіль, який був угнаний у її доньки ОСОБА_3 , До скоєння вказаного кримінального правопорушення він не має ніякого відношення. Весь час користувався мобільним телефоном НОМЕР_4 . ОСОБА_32 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.06.2016 року проведено одночасний допит осіб, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , при проведенні якого ОСОБА_10 , керуючись ст. 63 Конституції України, відмовився давати свідчення, та за основу просив взяти раніше надані їм показання.

До матеріалів кримінального провадження долучено список ДТП за участю автомобілів «Хюндай».

01.10.2016 року додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_1 , яка вказала на ОСОБА_10 як на особу, причетну до скоєння кримінального правопорушення.

14.11.2016 року додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_1 , яка показала, що ОСОБА_10 та ОСОБА_44 причетні до скоєння кримінальних правопорушень на території міста, у тому числі і у відношенні її майна та угону автомобіля її доньки ОСОБА_3

17.09.2016 року додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_1 про те, що адвокат Шляпіна, в приміщенні апеляційного суду Одеської області за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 24, повідомила їй, що угон автомобілю та крадіжку речей здійснив ОСОБА_45 . При цьому вона впевнена, що ОСОБА_46 скоїв вказані злочини з ОСОБА_10 , оскільки на території домоволодіння було залишено сліди від двох пар взуття.

19.05.2017 року надані вказівки в порядку ст. 39 КПК України.

01.06.2017 року в якості свідка допитано ОСОБА_47 , .

01.07.2017 року в якості свідка допитано ОСОБА_48 , яка показала, що була свідком розмови, що сталася в приміщенні Апеляційного суду Одеської області, про те, що ОСОБА_1 повідомила матері ОСОБА_10 що той скоїв крадіжку та угон її майна, на що остання повідомила, що її син не винний та не повинен відповідати за дії інших.

31.08.2017 року додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_1 , яка показала, що угон автомобіля її доньки стався у ніч з 10.04.2014 року на 11.04.2014 року. В цей час вона знаходилась в дальній кімнаті та відпочивала. Почувши шорок по інших кімнатах, вона не придала цьому значення. Але після того, як стукнули ворота, вона вийшла та побачила, що двоє невідомих їй чоловіків, один з яких був високого росту, а у іншого на голові був капюшон, відкрили капот автомобіля, та світили фонариком під капотом. Після цього, один із них сів за руль автомобіля, та угнав його. Вона була розгублена, та боялася за своє життя. Про це вона повідомила до поліції, та своїй доньці ОСОБА_3 . ОСОБА_3 повідомила, що підозрює в угоні автомобіля ОСОБА_49 . Вперше побачила ОСОБА_50 в відділенні міліції, та впізнала його, оскільки саме він в ніч з 10.04.2014 на 11.04.2014 року скоїв угон автомобіля з їхнього двору.

10.10.2017 року проведено одночасний допит між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , в ході якого ОСОБА_10 , керуючись ст. 63 Конституції України, відмовився давати покази. ОСОБА_1 вказала на ОСОБА_10 як на особу, яку вона підозрює у скоєння угону та крадіжки її особистих речей.

19.10.2017 року слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про допит свідка під час досудового розслідування у судовому засіданні, а саме допит ОСОБА_1 про обставини скоєння кримінального правопорушення.

20.10.2017 року в судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_1

20.11.2017 року слідчим винесено постанову про призначення судової амбулаторної психолого- психіатричної експертизи. відносно ОСОБА_1 .

Згідно висновку № 497 судової амбулаторної психолого-психіатричної експертизи, ОСОБА_1 потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

10.04.2018 року слідчим винесено постанову про призначення повторної судової амбулаторної психолого- психіатричної експертизи.

Згідно висновку № 109/18 повторної судової амбулаторної психолого-психіатричної експертизи свідок ОСОБА_1 будь-якими психічними захворюваннями не страдає, у тимчасовому хворобливому стані не перебуває.

06.08.2018 року проведено опитування потерпілої ОСОБА_1 з використанням поліграфа, згідно якого ОСОБА_1 не володіє прихованою інформацією про обставини справи, не спотворює події, що відбувалися, (результати обстеження не можуть використовуватись в якості доказів і носять вірогідний, орієнтовний характер).

01.11.2018 року слідчим винесено постанову про призначення повторної судової амбулаторної психолого- психіатричної експертизи.

Згідно висновку № 35 повторної судової амбулаторної психолого-психіатричної експертизи свідок ОСОБА_1 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, у тимчасовому хворобливому стані не знаходиться.

До матеріалів кримінального провадження долучено характеризуючи матеріал на ОСОБА_1 , а саме медичні довідки та характеристики.

11.04.2019 року винесено заступником прокурора Одеської області постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, а саме СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

07.05.2019 року проведення досудового розслідування доручено слідчому СВ Київського ВП в м. Одесі Хатьонці Ю.С.

06.08.2019 року до СВ Київського ВП в м. Одесі надійшли вказівки Головного слідчого управління Національної поліції України від 18.07.2019 року, на виконання яких виконано наступне.

08.08.2019 року додатково в якості потерпілих допитано ОСОБА_3 . Під час проведення допиту ОСОБА_3 зазначила, що, на її думку, до заволодіння належним їй транспортним засобом «Hyundai Getz» червоного кольору, 2005 р.в., д/н НОМЕР_1 , та вчинення крадіжки з будинку АДРЕСА_1 причетний ОСОБА_10 , який знав про її від`їзд до Російської Федерації та наявність певної суми грошових коштів в будинку. Про угон та крадіжку їй стало відомо від подруги ОСОБА_29 , оскільки мати ОСОБА_3 ОСОБА_1 у ніч з 10 на 11 квітня 2014 їй не додзвонилася. Під час проведення додаткового допиту потерпіла ОСОБА_3 підтвердила надані раніше нею покази.

08.08.2019 року додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_1 остання наполягала на тому, що у ніч з 10 на 11 квітня 2014 року під час заволодіння транспортним засобом та крадіжки з будинку АДРЕСА_1 знаходилася вдома, за вищевказаною адресою та стала свідком вищевказаних подій. На запитання слідчого про розбіжності між наданими нею первинними показами та наступними, ОСОБА_1 зазначила, що її первинні покази були не в повній мірі слідчим внесені до протоколу, тому склалася ситуація нібито зі зміною показів. ОСОБА_1 наголосила, що насправді вона з першого дня зазначала про свою присутність у вищевказаному будинку на момент вчинення злочинів. Станом на теперішній час потерпіла ОСОБА_1 впевнена, що до вчинення зазначених кримінальних правопорушень причетні ОСОБА_10 , оскільки при проведенні одночасного допиту був нервовим і непосидючим, та ОСОБА_51 .

12.08.2019 року на підставі п. 6 ст. 218 КПК України до Білгород-Дністровського ВП направлено постанову про проведення процесуальних дій на іншій території з метою отримання фото таблиці до протоколу огляду місця події від 12.04.2014 та доручення оперативному підрозділу про проведення слідчих дій у період з 12.04.2014 по 15.04.2014 для долучення до матеріалів кримінального провадження. Крім того, у постанові вказано скласти схему можливого підходу та відходу осіб, причетних до вчинення вищевказаних злочинів, відпрацювати осіб, які займаються реалізацією старовини, оскільки, згідно з показами ОСОБА_1 з будинку були викрадені радянські монети, ордена, надати запити до ломбардів на предмет укладення договорів з особами, на яких вказує ОСОБА_1 , тощо.

16.08.2019 року з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, встановлення фактичних даних, які вказують на наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, надано доручення оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України на встановлення та допит всіх свідків та очевидців скоєного кримінального правопорушення (злочину), встановлення викраденого майна тощо,

До матеріалів кримінального провадження долучена довідка Національного банку України про офіційний курс валют на день вчинення злочину, згідно з якою 11.04.2014 року курс долара становив 12,5691 гривень, курс євро 17,4296 гривень, російського рубля 0,3534 гривень.

З метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, встановлення фактичних даних, які вказують на наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, а також у зв`язку з тим, що відомості про особу, яка скоїла угон автомобіля та крадіжку матеріальних цінностей з приватного будинку, неможливо отримати в інший спосіб, ініційовано проведення негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до ст. ст. 260, 263, 269 КПК України, внаслідок чого відповідні клопотання направлено для погодження до Одеської місцевої прокуратури № 1.

04.09.2019 року в якості свідка допитано ОСОБА_1 яка повідомила про обставини скоєння кримінального правопорушення, і що в скоєння кримінальних правопорушень вона підозрює ОСОБА_10

09.09.2019 року проведення досудового розслідування доручено старшому слідчому СВ Київського ВП в м. Одесі Цішенко Л.М.

09.09.2019 року в якості потерпілої додатково допитано ОСОБА_1 , яка показала, що на території м. Б.-Дністровського було скоєно ряд кримінальних правопорушень, у томі числі - крадіжка грошових коштів у розмірі 40 000 євро у гр. ОСОБА_52 , у скоєнні якої вона підозрює ОСОБА_10 , оскільки по опису зовнішності особи, що скоїла крадіжку, це є саме він.

12.09.2019 року винесено постанову про призначення авто-товарознавчої експертизи, з метою встановлення вартості спричинених матеріальних збитків ОСОБА_3

13.09.2019 року направлено запит до територіального сервісного центру № 5141 метою витребування інформації про власників автомобілю Хьюндай Гетц», д/н НОМЕР_1 .

16.09.2019 року з метою встановлення факту перетину державного кордону потерпілою ОСОБА_3 до Київського районного суду м. Одеси, за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1, направлено клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю (з можливістю вилучення) та знаходиться у віданні Міжрайонного оперативно-розшукового відділу оперативно-розшукового управління Південного регіонального управління.

16.09.2019 року з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, встановлення фактичних даних, які вказують на наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, надано доручення оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України на встановлення та допит всіх свідків та очевидців скоєного кримінального правопорушення (злочину), встановлення викраденого майна та місцезнаходження ОСОБА_10

16.09.2019 року направлено запит до Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, про надання інформації, щодо перетину автомобілем «Хюндай-Гейц» д.н.з НОМЕР_1 , або НОМЕР_5 , ділянки місцевості, де встановлена система «Відеоконтроль-Рубіж».

16.09.2019 року до Б-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області направлено запит щодо дати та часу реєстрації в ЖЄО заяви ОСОБА_1 про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

17.09.2019 року на підставі п. 6 ст. 218 КПК України до Білгород-Дністровського ВП направлено постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, з метою допиту кола осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_41 з приводу відомих обставин незаконного заволодіння транспортним засобом що належить ОСОБА_3

17.09.2019 року на підставі п. 6 ст. 218 КПК України до Овідіопольського ВП направлено постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, з метою допиту свідків ОСОБА_53 , та ОСОБА_54 .

З УТЗ ГУНП витребувано вимогу про судимість ОСОБА_10 станом на 12.09.2019 року.

15.10.2019 року винесено та направлено постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, про допит свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_55 , ОСОБА_16 , ОСОБА_26 ОСОБА_38

16.10.2019 року підготовлено та направлено запит до Білгород- Дністровського відділу філії Державної установи «Центр пробації»

16.10.2019 року отримано відповідь на лист до управляння інформаційно-аналітичної підтримки, згідно якого автомобіль з номерами НОМЕР_1 системою «Гарпун» не фіксувався .

15.10.2019 року отримано відповідь на запит до Білгород-Дністровського ВП та додатки до відповіді, а саме ксерокопії з журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в Білгород-Дністровському ВП. Згідно отриманої відповіді, інформація про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України надійшла від ОСОБА_1 саме 12.04.2014 року о 02.50, № реєстрації 3358, а не в ніч з 10.04.2014 року на 11.04.2014 року, як стверджує ОСОБА_1 .

16.10.2019 року ОСОБА_1 видано обривок ланцюга, за допомогою яких було закрито ворота. Вказаних ланцюг оглянуто, та долучено до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу, про що винесено відповідний протокол огляду предмету та постанову про визнання речовим доказом.

18.10.2019 року винесено постанову про призначення трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4,2 «Дослідження знарядь, агрегатів, інструментів і залишених ними слідів, ідентифікація цілого за частинами».

23.10.2019 року в якості свідка допитано ОСОБА_38 , який показав, що в квітні 2014 року близько 23.00 годин, коли він знаходився дома, по АДРЕСА_1 , у вікно засвітили фари, він виглянув у вікно та побачив, що з двору де мешкає ОСОБА_1 виїхав автомобіль заднім ходом, після чого повернув на ліво та поїхав. Марку автомобіля, колір він не помітив так як було темно. Хто сидів за кермом він також не бачив. Якого числа це сталося він не пам`ятає. На наступний день до них прийшли співробітники поліції, від яких йому стало відомо, про те що у ОСОБА_1 угнано автомобіль.

Витребувано відповідь на постанову про проведення слідчих дій на іншій території, та долучено до матеріалів кримінального провадження № 00001056 від 12.04.2014 року.

Так згідно відповіді, що надійшла з Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_5 . У лікаря нарколога та психіатра на обліку не значиться. Згідно характеристики ОСОБА_10 , зарекомендував себе з опосередкованої сторони, скарги від сусідів не надходили, підтримує стосунки з раніше судимими особами, та такими, що ведуть антисоціальний спосіб життя. Тривалий час не працює. Джерело доходу невідомо.

ОСОБА_32 раніше зареєстрований за адресою, АДРЕСА_6 . Помер у 2014 році.

31.10.2019 підготовлено та направлено запит до відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків ЦЗ ГУНП в Одеській області з приводу можливого знаходження на одному з штраф майданчиків автомобілю що належить ОСОБА_3

31.10.2019 року підготовлено та направлено запит до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» з метою встановлення місцезнаходження автомобілю, що належить ОСОБА_3

01.11.2019 року на до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області направлено постанову про виконання слідчих дій на іншій території, якою доручено відповідальним особам вказаного відділу допитати в якості свідка ОСОБА_56 , з усіх відомих цьому обставин скоєння кримінального правопорушення відносно майна що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Повторно призначено автотоварознавчу експертизу, для визначення вартості автомобілю, що належить ОСОБА_3 на момент вчинення кримінального правопорушення.

Винесено постанову про проведення слідчих дій на іншій території, з метою допиту в якості свідків ОСОБА_57 , та ОСОБА_53 , яка направлена для виконання до СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеські області.

З метою додаткового допиту в якості свідка направлено повістку про виклик колишньому власнику автомобілю, що належить ОСОБА_3 ОСОБА_58 . Однак в зазначений у повістці час, а саме на 15.00 годину 14.11.2019 року, ОСОБА_59 не з`явився .

З метою допиту в якості свідка, направлено повістку про виклик матері ОСОБА_10 , - ОСОБА_10 . Однак, в зазначений час у повістці, а саме на 14.11.2019 року на 12.00 годину, ОСОБА_10 для допиту не з`явилася.

У зв`язку з ненадходженням до слідчого органу відповіді, до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області направлено повторно запит щодо перебування на обліку ОСОБА_60 в квітні 2014 року.

Витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження висновок експерта № 181 КДТЗ від 15.11.2019 року, згідно якого середня ринкова ціна автомобіля «Хюндай Гетц» 2005 року станом на 11.04.2014 року складала 107 340 гривен 31 копійка.

Витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження відповідь на запит до ДУ «Центр пробації» Білгород-Дністровського міськрайонного відділу, згідно якого ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно перебував на обліку. Після закінчення іспитового строку особова справа ОСОБА_31 , направлена до Білгород-Дністровського міськрайонного суду. У зв`язки з чим надати витяг з листа реєстрації засудженого ОСОБА_31 , не має можливості.

Витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження відповідь з відділу адресно- довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідь щодо ресторації ОСОБА_61 , .

Підготовлено та направлено до Татарбунарського ВП ГУНП в Одеській області постанову про виконання слідчих дій на іншій території, з метою допиту ОСОБА_62 , з приводу відомих їй обставин скоєння кримінального правопорушення.

Витребувано та долучено до матеріалі кримінального провадження відповідь на запит, згідно якого інформація, щодо перебування на спеціальних майданчиках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків ЦЗ ГУНП автомобіля що належить ОСОБА_3 відсутня.

З метою додаткового допиту в якості свідка повторно направлено повістку про виклик колишньому власнику автомобілю, що належить ОСОБА_3 ОСОБА_58 . Однак в зазначений у повістці час, а саме на 15.00 годину 28.11.2019 року, ОСОБА_59 не з`явився .

З зв`язку з неотриманням відповіді на постанову слідчого від 14.10.2019 року про проведення процесуальних дій на іншій території, повторно направлено до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області постанову про проведення процесуальних дій на іншій території., від 29.11.2019 року, з метою допиту в якості свідків наступних осіб: ОСОБА_63 ОСОБА_55 , ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , які є мешканцями м. Б..-Дністровський Одеської області, та які згідно їх попередніх показів, є першими кому стало відомо про скоєні кримінальні правопорушення.

Отримано та долучено до матеріалів кримінального провадження відповідь з територіального сервісного центру 5141, стосовно автомобілів з номерним знаком НОМЕР_5 , та їх власників. Так згідно відповіді, 08.05.2012 року вказаний номер був видано на автомобіль Фольксваген Пасат, 2007 року випуску, чорного кольору, власником якого була ОСОБА_64 , 1978 р.н.. А з 07.02.2014 року власником вказаного автомобілю є ОСОБА_65 . З 22.11.2014 року вказаний номерний знак було закріплено за іншим транспортним засобом Ніссан Патрол, чорного кольору, 2005 року випуску, власником також є ОСОБА_65 .

З метою додаткового допиту в якості свідка колишнього власника автомобілю ОСОБА_66 направлено до Б-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області постанову про проведення слідчих дій на іншій території.

До ДІТ направлено вимогу про судимість стосовно ОСОБА_56 , - знайомого ОСОБА_67 .

Начальнику УОТЗ ГУНП в Одеської області направлено доручення про опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій в порядку ст. 71 КПК.

З Б-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження відповідь на постанову про проведення процесуальних дій на іншій території від 09.082019 року та від 17.09.2019 року, від 04.11.2019 року.

Витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження висновок судово трасологічної експертизи № 757-Т, .

Підготовлено та направлено до Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Одеській області запит стосовно отримання інформації про рух автомобіля «Хюндай Гетц», червоного кольору, без номерних знаків, 23.03.2016 в районі пл. Толбухіна в м. Одесі.

Направлено на ім`я ОСОБА_3 повістку про виклик на додатковий допит на 03.01.2019. Додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_3 .

Долучено до матеріалів досудового розслідування вимогу про судимість стосовно ОСОБА_68 , згідно якої ОСОБА_69 є несудимим згідно ст. 89 КК України

Направлено запит до Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Підготовлено та направлено до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області постанову про проведення слідчих дій на іншій території, з метою допиту батьків та близьких родичів ОСОБА_67 . На 16.01.2020 року заплановано проведення одночасного допиту між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження відповідь на доручення з ОУТЗ, згідно аналізу наданого УОТЗ ОСОБА_10 в період часу з 02.04.2014 по 02.05.2014 року з`єднувався по телефону з ОСОБА_70 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , в період часу з 20.00 годин до 21.34 годин перебував в зоні дії базових станції м. Одеси, . Проте в період часу з 21.35 по 23.00 годин, вказаний абонент на зв`язок не виходив, що унеможливлює встановити його місце перебування саме в цей часовий проміжок.

Витребувано та вилучено до матеріалів кримінального провадження відповідь на постанову про проведення слідчих дій на іншій території, з Овідіопольского ВП ГУНП в Одеський області. Згідно наданої відповіді свідки ОСОБА_71 та ОСОБА_53 відмовилися давати будь-які свідчення по вказаному кримінальному провадженню.

У зв`язку з тим, що 31.01.2020 року між потерпілою ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_10 проведено одночасний допит.

Витребувано та вилучено до матеріалів кримінального провадження відповідь на постанову про проведення слідчих дій на іншій території, з Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеський області. Згідно наданої відповіді свідки ОСОБА_72 , ОСОБА_22 , та ОСОБА_16 , не допитані, у зв`язку з тим, що знаходяться за межами Одеської області.

Витребувано та вилучено до матеріалів кримінального провадження відповідь на постанову про проведення слідчих дій на іншій території, з Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеський області. Згідно наданої відповіді свідка ОСОБА_42 , не допитаний, у зв`язку з тим, що знаходяться за межами Одеської області на заробітках.

10.02.2020 року проведення досудового розслідування доручено старшому слідчому СВ Київського ВП в м. Одесі Побережник Н.А.

Проведено слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_1 з метою встановлення обставин кримінального правопорушення. В ході якого потерпіла ОСОБА_1 розказала, та показала обставини вчинення крадіжки, та угону автомобіля.

Додаткового допитано в якості свідка ОСОБА_42 , який розказав про продаж автомобілю «Хюндай Гетц» гр. ОСОБА_3 , та повідомив, що на вказаному автомобілі на коробці передач була установлена протиугона система.

24.02.2021 року підслідність визначена за ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

12.03.2021 року проведення досудового розслідування доручено слідчому СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області Савчуку С.В.

11.03.2021 року за клопотанням потерпілої ОСОБА_1 в ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області проведений одночасний допит між ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_10 . В ході одночасного допиту вказані особи залишились при своїх показах, усунути розбіжності в їх показах не надалось можливим.

За клопотанням потерпілої ОСОБА_1 про проведення додаткового одночасного допиту між нею та ОСОБА_10 , вказаний допит за погодженням з потерпілою, було заплановано на 09.04.2021 року на 15год. 00хв. В зазначену дату та час ОСОБА_1 не з`явилась, на зв`язок не вийшла, про поважні причини неприбуття не повідомила, у зв`язку з чим провести вказану слідчу дію не надалось можливим.

Таким чином по вказаному кримінальному провадженню станом на дату розгляду справи триває досудове розслідування, що також підтверджується представниками відповідачів.

Крім того з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 звертались з заявами до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури щодо застосування до ОСОБА_73 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про стан та хід досудового розслідування, щодо об`єднання двох проваджень в одне, щодо направлення кримінальних проваджень, щодо відводу прокурору, заміни процесуального керівника, щодо ознайомлення, щодо незгоди з рішенням суду, на які було надано відповіді:

- відповідь від 20.04.2014 року № 19р-14 (а.с. 37);

- відповідь від 14.05.2014 року № 7 168-14 (а.с. 38, 39);

- відповідь від 20.05.2014 року № 7 153-14 (а.с. 40);

- відповідь від 15.10.2014 року № 7-168-14 (а.с. 41);

- відповідь від 18.11.2014 року № 7-168-14 (а.с. 42);

- відповідь від 16.12.2014 року № 7-168-14 (а.с. 43);

- відповідь від 26.01.2015 року № 7-168-14 (а.с. 45);

- відповідь від 31.01.2015 року № 7-168-14 (а.с. 46);

- відповідь від 30.03.2015 року № 7-168-14 (а.с. 44);

- відповідь від 22.02.2016 року № 7-168-14 (а.с. 47, 51);

- відповідь від 24.02.2016 року № 7-168-14 (а.с. 50);

- відповідь від 15.03.2016 року № 7-168-14 (а.с. 49);

- відповідь від 15.03.2016 року № 7-168-14 (а.с. 52;

- відповідь від 31.03.2016 року № 7-168-14 (а.с. 48);

- відповідь від 31.03.2016 року № 7-168-14 (а.с. 53);

- відповідь від 23.06.2016 року № 7-168-14 (а.с. 57);

- відповідь від 11.07.2016 року № 7-168-14 (а.с. 56);

- відповідь від 09.09.2016 року № 7-168-14 (а.с. 54);

- відповідь від 14.09.2016 року № 7-168-14 (а.с. 45);

- відповідь від 27.02.2017 року № (16-92) 1237 вих.17 (а.с. 60);

- відповідь від 09.03.2017 року № (16-92) 1237 вих.17 (а.с. 59);

- відповідь від 16.03.2017 року № 7-168-14 (а.с. 62-63);

- відповідь від 11.10.2017 року № 7-168-14 (а.с. 61а);

- відповідь від 27.10.2017 року № 7-168-14 (а.с. 58);

- відповідь від 24.11.2017 року № 7-168-14 (а.с. 64);

- відповідь від 13.12.2017 року № 16-13060-17 вих. (а.с. 61);

- відповідь від 04.09.2018 року № 7-168-14 (а.с. 67-68);

- відповідь від 04.09.2018 року № 7-168-14 (а.с. 70);

- відповідь від 11.09.2018 року № 7-168-14 (а.с. 69);

- відповідь від 31.10.2018 року № 7-168-14 (а.с. 65-66);

- відповідь від 09.11.2018 року № 16-168-14 (а.с. 71-72);

- відповідь від 02.08.2019 року № 7-168-14 (а.с. 75);

- відповідь від 02.09.2019 року № 7-168-14 (а.с. 73);

- відповідь від 10.09.2019 року № 7-168-14 (а.с. 74);

- відповідь від 02.10.2019 року № 10/1-1335-19 (а.с. 76);

- відповідь від 10.10.2019 року № 16.49-52-13027ВИХ-19 (а.с. 78).

- відповідь від 27.03.2020 року № 16.49-52-3777ВИХ-20 (а.с. 77).

Також з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталась з заявами до Прокуратури Одеської області щодо неналежного здійснення досудового розслідування, про стан та хід досудового розслідування, щодо об`єднання проваджень, щодо передачі кримінальних проваджень, щодо ознайомлення, щодо неправомірних дій окремих працівників, щодо скасування постанови про закриття кримінального провадження, на які отримані відповіді:

- відповідь від 24.03.2015 року № 04/2/2-р-15 (а.с. 83);

- відповідь від 17.04.2015 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 82);

- відповідь від 22.06.2015 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 84-85);

- відповідь від 05.08.2015 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 86-88);

- відповідь від 25.08.2015 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 89);

- відповідь від 22.09.2015 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 90);

- відповідь від 03.11.2015 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 92);

- відповідь від 24.12.2015 року № 04/2/5-5520-15 (а.с. 91);

- відповідь від 13.01.2016 року № 04/2/5-5520-15 (а.с. 109, 113);

- відповідь від 18.02.2016 року № 04/2/2-р-16 (а.с. 103);

- відповідь від 04.03.2016 року № 15-3163-16 (а.с. 105);

- відповідь від 21.03.2016 року № 04/2/2-р-16 (а.с. 101);

- відповідь від 22.03.2016 року № 15-3163-16 (а.с. 104);

- відповідь від 24.03.2016 року № 04/2/2-р-16 (а.с. 108);

- відповідь від 19.04.2016 року № 04/2/2-р-16 (а.с. 100);

- відповідь від 26.04.2016 року № 15-3163-16 (а.с. 110);

- відповідь від 16.05.2016 року № 17/1/2-3163-16 (а.с. 98);

- відповідь від 25.05.2016 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 96-97);

- відповідь від 24.06.2016 року № 04/2/2-р-16 (а.с. 99, 102);

- відповідь від 12.07.2016 року № 15-3163-16 (а.с. 93);

- відповідь від 19.07.2016 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 111-112);

- відповідь від 19.08.2016 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 94-95, 106-107);

- відповідь від 25.01.2017 року № 04/2/2-р-17 (а.с. 122);

- відповідь від 07.02.2017 року № 04/2/2-р-17 (а.с. 123);

- відповідь від 13.02.2017 року № 15-3163-16 (а.с. 124);

- відповідь від 13.03.2017 року № 15-3163-16 (а.с. 120);

- відповідь від 24.05.2017 року № 17/1/р-1484-17вих (а.с. 125);

- відповідь від 25.05.2017 року № 15/1-3163-16 (а.с. 114);

- відповідь від 29.05.2017 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 126-127);

- відповідь від 12.07.2017 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 118-119);

- відповідь від 02.08.2017 року № 15-3163-16 (а.с. 117, 121);

- відповідь від 25.10.2017 року № 15-5520-15 (а.с. 115-116);

- відповідь від 27.11.2017 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 132);

- відповідь від 12.12.2017 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 130-131);

- відповідь від 18.12.2017 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 128-129);

- відповідь від 05.01.2018 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 136-137);

- відповідь від 28.08.2018 року № 04/2/2-р-18 (а.с. 133-134);

- відповідь від 28.08.2018 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 139-140);

- відповідь від 29.08.2018 року № 17-3163-16 (а.с. 147, 149);

- відповідь від 20.09.2018 року № 15-3163-16 (а.с. 138);

- відповідь від 16.10.2018 року № 15/1-3163-16№ (а.с. 135);

- відповідь від 16.10.2018 року № 15/1-3163-16 (а.с. 143, 148);

- відповідь від 18.10.2018 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 154);

- відповідь від 30.10.2018 року № 15/1-3163-16№ (а.с. 141);

- відповідь від 30.10.2018 року № 15/1-3163-16 (а.с. 142);

- відповідь від 07.11.2018 року № 15/1-3163-16 (а.с. 144);

- відповідь від 19.11.2018 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 145);

- відповідь від 30.11.2018 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 150-151);

- відповідь від 12.12.2018 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 152-153);

- відповідь від 25.02.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 166-167);

- відповідь від 12.04.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 155);

- відповідь від 12.04.2019 року № 04/2/2-3232-19 (а.с. 160);

- відповідь від 07.05.2019 року № 04/2/2-р-19 (а.с. 161);

- відповідь від 14.08.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 156-157);

- відповідь від 19.09.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 164);

- відповідь від 27.09.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 163);

- відповідь від 30.09.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 165);

- відповідь від 02.10.2019 року № 04/2/2-р-19 (а.с. 162);

- відповідь від 04.10.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 158-159);

- відповідь від 18.11.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 170-172);

- відповідь від 04.12.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 173);

- відповідь від 18.12.2019 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 168-169);

- відповідь від 11.03.2020 року № 04/2/2-5520-15 (а.с. 175-176);

- відповідь від 12.01.2021 року № 09/1/1-р-21 (а.с. 177).

Крім того з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 звертались з заявами до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління МВС України в Одеській області, Регіонального сервісного центру в Одеські області МВС, що підтверджується відповідями від: 20.06.2014 року до 27.08.2020 року (а.с. 180-188 т.1- 176-207 т. 2)

Також в матеріалах справи наявні відповіді СУ ГУ МВС України в Одеській області, СВ Б-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області, ГУ НП в Одеській області, НП України щодо стану провадження на звернення ОСОБА_1 від 12.05.2014 року по 29.01.2021 року (а.с.199-230 т. 1-101 т. 2).

Згідно довідки від 13.12.1993 року, виданої комісією про поновлення прав реабілітованих Білгород-Дністровської районної ради народних депутатів ОСОБА_1 є членом сім`ї, в якій батько ОСОБА_74 піддавався репресіям у 1948 році по політичним мотивам як «син кулака», а мати позивачки- ОСОБА_75 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 від 16.09.1996 року є учасником війни (а.с. 4, зв. 4 т. 3).

Відповідно до Висновку судово-психіатричних експертів № 497 від 29.11.2017 року не є можливим надати відповіді на питання слідства при одноразовому амбулаторному огляді, а тому зазначено, що ОСОБА_1 потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. (а.с. 99-105 т. 3)

Відповідно до Висновку судово-психіатричних експертів № 109/18 від 17.05.2018 року досліджувана ОСОБА_1 характеризується активністю, наполегливістю в досягненні мети, ригідністю установок, схильністю до пошуків правди та боротьби справедливість, баченням своїх цілей суспільно-корисними та необхідними. Орієнтація на власний досвід поєднується з підкресленням своєї соціальної нормативності та дотриманням позитивних стереотипів поведінки. Існує схильність до систематизації та раціоналізації своїх думок та почуттів. Відчуття нерозуміння своєї позиції може збільшувати підозрілість, недовіру до оточуючих, Застрягання на емоційно насичених переживаннях може посилювати їх суб`єктивну значущість та зумовлювати необхідність дій, спрямованих як на їх відреагування, так і на пошуки «винуватців» даних переживань. Відмічаються риси демонстративності, емоційна лабільність, самолюбство, образливість, статусні переживання, неможливість досягнути бажаного на фоні високого рівня домагань поєднується з практичністю та прагненням до конкретних видів діяльності. Рівень інтелектуального розвитку - в межах норми. Такі індивідуально-психологічні особливості свідка ОСОБА_1 наполегливість в досягненні мети, ригідність установок, схильність до пошуків правди та боротьби за справедливість, бачення своїх цілей суспільно-корисними та необхідними, схильність до застрягання на емоційно насичених переживаннях, яка може посилювати їх суб`єктивну значущість та зумовлювати необхідність дій, спрямованих як на їх відреагування, так і на пошуки «винуватців» даних переживань, - мають яскраво виражений характер та можуть впливати на її поведінку. (а.с. 106-115 т. 3)

Відповідно до Висновку судово-психіатричних експертів № 527 від 06.02.2019 року ОСОБА_1 психічним захворюванням не страждає. (а.с. 116-132 т. 3)

Таким чином судом встановлено, що відповідно до вищевказаних висновків ОСОБА_1 як потерпіла особа піддавалась з боку слідчих органів втручанню щодо її психологічного стану, з яких встановлено, що вона є здоровою людиною, не має психологічних та психічних проблем.

Крім того в матеріалах справи наявні характеристики на ОСОБА_1 , (а.с. 134-139 т. 3) довідки щодо її стану (а.с. 133, 140, 141 т. 3), довідка про результати опитування з використанням поліграфа (а.с. 142-143 т. 3)

З копії медичної документації (виписки із медичної карти амбулаторно хворого від 14.11.2022 року), комп`ютерної томографії та довідок про знаходження на обліках (а.с. 165-175, 195-199 т. 3) судом встановлено, що позивачка скаржилася на погіршення здоров`я, пам`яті, на слабкість, порушення сну, частий головний біль через психотравми протягом п`яти років.

Також позивачкою надано суду копію диплому спеціаліста від 18.06.1994 року, реєстраційний № 260-з та копію трудової книжки серії НОМЕР_3 , заведеної 29.06.1983 року (а.с. 176-181 т. 3).

Відповідно до висновку судового експерта Рудакової В.Ю. № 22-4923 від 26.04.2023 року, виготовленого за заявою ОСОБА_1 , у ОСОБА_1 є негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які негативно впливають на активне соціальне функціонування її як особистості та виникли внаслідок тривалого досудового розслідування кримінального провадження (у зв`язку з викраденням її автомобілю). Ситуація, що досліджувалась за справою (викрадення автомобілю та подальші тривалі слідчі дії), є психотравмувальною для ОСОБА_1 . Підекспертній завдані страждання (моральна шкода) за умов відповідної ситуації. Орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 відповідає заявленим вимогам та становить 1 000 000 (один мільйон) гривень. (а.с. 6-15, 19-28 т. 4)

Відповідно до висновку судового експерта Рудакової В.Ю.за результатами проведення додаткової судової психологічної експертизи № 23-2195 від 08.11.2023 року, виготовленого на підстави ухвали суду від 12.04.2023 року про призначення судової психологічної експертизи, ситуація, що досліджується за матеріалами справи (викрадення автомобілю та подальша значна тривалість досудового розслідування кримінального провадження № 0001056) є психотравмувальною для ОСОБА_1 , ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджувалось за матеріалами справи. Орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 , відповідає заявленим вимогам та становить 1 000 000 (один мільйон) гривень. (а.с. 78-88 т. 4).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 2 Конвенції визначає зобов`язання держави здійснити ефективне розслідування у випадку наявності ознак насильницької смерті.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Особа має право на компенсацію від держави за невиконання державою свого позитивного зобов`язання щодо проведення ефективного та незалежного розслідування.

Розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані. Критеріями оцінки ефективності розслідування є адекватність дій, проведених органом досудового розслідування, швидкість розслідування та незалежність слідства.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тож ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Позивачка, звертаючись до суду з позовом, пов`язував завдання йому моральних страждань неналежним здійсненням органами досудового слідства розслідування кримінального провадження, зокрема надмірною тривалістю досудового розслідування.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема й органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За приписами частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Визначення розміру відшкодування моральної шкоди по своєму характеру є доволі складним процесом. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (§ 62 рішення від 12 липня 2007 рокув справі «Stankov v. Bulgaria, заява № 68490/01).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зазначила, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Висновки про відшкодування моральної шкоди, завданої особі надмірною тривалістю досудового розслідування викладені також у постановах Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 585/724/19 (провадження№ 61-18673св19), від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17 (провадження № 61-3288св19), від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17 (провадження № К/9901/17533/18).

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 362/15/16-ц (провадження № 61-5805св20) зазначено, що «згідно з частиною першою статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту. Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення ЄСПЛ від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови […]».

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На теперішній час досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні триває.

Таким чином судом встановлено, що у зв`язку з надмірною тривалістю досудового розслідування кримінального провадження (з квітня 2014 року) , де позивачка є потерпілою, яка весь час звертається до правоохоронних органів с заявами про належне розслідування злочину, та в ході якого також відносно неї за призначенням слідчого проводились психологічні експертизи, які вона була вимушена пройти, для доказу її зрозумілості, що також принесло їй моральні страждання.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги неефективністю та надмірною тривалістю здійснення кримінального провадження, в якому вона є потерпілою, внаслідок чого винна особа не притягнута до кримінальної відповідальності. Тим самим, у зв`язку з протиправною бездіяльністю слідчих вона не отримала належного, гарантованого Конституцією України захисту від злочину, безкарність винної особи за вчинення ним кримінального правопорушення викликає у позивача психологічні страждання, розчарування та зневіру у справедливість, у можливість держави забезпечити належний правопорядок та захист громадян від протиправних посягань.

Право особи на ефективний засіб правового захисту закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту.

Щоб вважатися ефективним і в такий спосіб відповідати статті 13 Конвенції, внутрішній засіб правового захисту повинен надати змогу компетентному національному органу як розглянути суть відповідної скарги за Конвенцією, так і забезпечити «належний захист» (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 27 вересня 1999 року у справі «Smith and Grady v. The UK», заяви № 33985/96 і № 33986/96; від 18 грудня 1996 року у справі «Aksoy v. Turkey», заява № 21987/93). Результатом такого провадження може бути, зокрема, присудження відшкодування у зв`язку з порушенням.

ЄСПЛ, оцінюючи ефективність різних національних засобів правового захисту у зв`язку з надмірною тривалістю провадження, розробив кілька критеріїв та принципів, які сформулював у своїх рішеннях. Так, ЄСПЛ зазначив, що вирішальним питанням при оцінюванні ефективності засобу правового захисту у випадку скарги щодо тривалості провадження є те, чи може заявник подати цю скаргу до національних судів з вимогою конкретного відшкодування; іншими словами, чи існує будь-який засіб, який міг би вирішити його скаргу шляхом надання безпосереднього та швидкого відшкодування, а не просто опосередкованого захисту його прав, ґарантованих статтею 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року, заява № 66561/01). Суд також постановив, що цей засіб вважатиметься «ефективним», якщо його можна використати, щоб прискорити постановлення рішення судом, який розглядає справу, або надати скаржникові належне відшкодування за зволікання і затримки, що вже відбулися (§ 78 того ж рішення).

Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Pelissier and Sassi v France»; $ 35 рішення від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави.

Суд звертає увагу, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування та неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність.

Надмірна тривалість кримінального провадження та, як наслідок, уникнення винною особою покарання за злочин, призвела до її моральних страждань, зумовлених: - тривалою невизначеністю спірних правовідносин; - необхідністю заявляти неодноразові вимоги до органів досудового розслідування виконати їх посадові обов`язки; - неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; - перебуванням у напруженому психологічному стані та усвідомленні того, що винна особа уникає відповідальності.

За встановлених судом обставин неодноразового звернень до всіх правоохоронних органів з приводу належного поведення розслідування, та надмірна тривалість кримінального провадження, в якому позивачка є потерпілою, очевидним є факт заподіяння ОСОБА_1 немайнової моральної шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Оцінивши усі обставини цієї справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для покладення на державу обов`язку відшкодувати позивачці завдану їй моральну шкоду у зв`язку з неефективністю і надмірною тривалістю ведення досудового розслідування кримінальної справи, у якій позивачка є потерпілою. Держава є відповідальною за ефективність тієї системи органів, що створені нею для виконання тієї чи іншої публічно-каральної функції. Держава бере участь як у приватних, так і публічних відносинах. У правових відносинах держава розглядається як цілісний орган, усі структурні підрозділи якого мають ефективно функціонувати.

Так, у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю у спірних правовідносинах, потребою у відвідуванні органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

З урахуванням характеру й глибини заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань, їх тривалості, тривалості та неефективності здійснення кримінального провадження, в якому позивач є потерпілою, а також засад розумності та справедливості, суд вважає розумним стягнути на користь позивачки відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн., яка згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди .

Як вбачається зі змісту позову ОСОБА_1 , як на підставу стягнення матеріальної шкоди, посилається на те, що внаслідок протиправної бездіяльності органів досудового розслідування їй було завдано матеріальну шкоду у сумі вартості проїзних документів на 4200 грн, яка за її думкою, повинна бути відшкодована у повному обсязі за рахунок коштів державного бюджету України.

Суд не вбачає підстав для їх задоволення та погоджується з поясненнями відповідачів щодо того, що понесені при такій реалізації прав позивачки на поїздку за власні кошти до м. Києва на прийом до посадових осіб НПУ України та Офісу генерального прокурора , не можна вважати збитками та матеріальною шкодою, оскільки стягнення суми вартості проїзних документів не є шкодою у розумінні положень статті 1167 ЦК України.

Керуючись Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 10, 15-16, 23, 170, 1166, 1167, 1173, 1176 ЦК України, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 76-82, 84, 89, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) компенсацію моральної шкоди у розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 13.03.2024 року

Суддя: Домусчі Л.В.