Дата документу 29.03.2024
Справа № 334/2547/24
Провадження № 2-н/334/219/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісаков Дмитро Олександрович, розглянувши заяву комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2024 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.004.2021 по 29.02.2024 у розмірі 4287,11 гривень.

Перевіривши подану заяву та додані до неї матеріали, суддя вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність складає три роки та застосовується до вимог про стягнення заборгованості з житлово-комунальних послуг.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає із моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Із заяви та доданих до неї документів, поданих до суду, вбачається, що КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги управління багатоквартирним будинком за місцем проживання: АДРЕСА_1 за період з 01.004.2021 по 29.02.2024 у розмірі 4287,11 гривень.

Разом з тим, відповідно до розрахунку наданого представником заявника станом на 01.03.2024 у боржника мається сальдо - 3379,00 гривень, яке обраховано до стягнення з боржника, що свідчить про пропуск заявником строку позовної давності. Отже, такі вимоги можуть бути вирішені лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до частини 2 статті 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями: 165, 166, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ісаков Д.О.