Провадження № 2/522/2156/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Суворової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, -
Позивач 12.12.2023 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та просить суд усунути їй перешкоди в користуванні майном, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 виділення вільного місця для розміщення особистих речей у кімнатах загального користування: коридорі, ванній кімнаті, туалеті, кухні, антресолі.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є власницею 4380/6000 часток квартири спільного заселення, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 18 червня 2002 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого 730/1000 квартири за адресою: АДРЕСА_1 належали на праві спільної власності: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 в рівних частках кожному . 26 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 було укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лукашевою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №83. Відповідно до п. 1. Договору дарування, за цим договором ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , передають безоплатно у власність ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 приймає у власність 3650/6000 часток квартири спільного заселення, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 2 Договору дарування визначено, що квартира спільного заселення в цілому складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень. Загальна площа квартири в цілому є 87,7 кв.м., в тому числі житлова площа 49,8 кв.м. Таким чином , позивачка є власницею 4380/6000 часток квартири, що дорівнюється 730/1000 частинам та складає 73% від усієї квартири. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №М1- 218972-ф/л, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: 1. ОСОБА_1 ; 2. ОСОБА_8 ; 3. ОСОБА_9 ; 4. ОСОБА_10 ; 5. ОСОБА_2 ; 6. ОСОБА_11 .
У власності та у фактичному користуванні позивачки перебувають 2 житлові кімнати, які позначені на технічному паспорті під № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , коридор під №6, балкон. У фактичному користуванні сусідів перебуває житлова кімната, позначена на технічному паспорті №5. Інші приміщення - коридор (№1), ванна кімната (№2), туалет (№3), кухня (№4), антресоль (№9) перебувають у загальному користуванні. Проте, вільно володіти та користуватися належним майном на праві власності позивачка не має можливості, оскільки сусіди на ґрунті особистих неприязних відносин перешкоджають в здійсненні права на проживання в даній квартирі, створюють умови, що унеможливлюють вказане проживання. Так, приміщення загального користування зайняті лише особистими речами ОСОБА_2 та членами її сім`ї. Факт захаращення квартири підтверджується актом обстеження , складеним ТОВ «Керуюча компанія «Порто-франко» , за №М.592 від 29.11.2023 року, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду щодо вирішення даного спору .
Ухвалою суду від 13.12.2023 року провадження у справі відкрите, справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні 18.03.2024 року представник позивача адв. ОСОБА_12 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, просив провести слухання справи без фіксування судового процесу, проти заочного розгляду не заперечує, про що надав заяву.
Відповідач не з`явилась у судові засідання 01.02.2024 року та 18.03.2024 року , про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась , причини неявки суду не повідомила. На адресу суду повернулись поштові конверти із відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с.48,52).
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Договором дарування від 26.03.2014 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 передали безоплатно у власність ОСОБА_1 3650/6000 часток квартири спільного заселення, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка є квартирою спільного заселення, складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 87,7 кв.м, в тому числі житловою площею 49,8 кв.м. (а.с.18-21).
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 26.10.2023 №351933406 квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності у розмірі 3650/6000 ОСОБА_1 (а.с.24-30).
Відповідно до довідки про зареєстрованих осіб №М1-218972-ф/л у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 (а.с.35).
Актом обстеження від 23.11.2023 року, складеним комісією ТОВ «Керуюча компанія «ПОРТО-ФРАНКО», встановлено, що квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 87, 7 м2, являється комунальною та має двох власників: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Згідно правовстановчої та технічної документації ОСОБА_14 має у власності більшу частину квартири спільного заселення - 730/1000, що відповідає 63, 18 м2. На момент обстеження більшу частину площі загальних приміщень користування - коридора, кухні, с/в та антресолі займають речі побутового та особистого користування, у т. ч. техніка, що належить ОСОБА_15 . Зазначені речі перешкоджають влаштуванню з подальшим користуванням побутової техніки та інших речей ОСОБА_14 (а.с.37).
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників (ст. 369 ЦК України).
Відповідно до ст.13,41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Разом із цим, власність зобов`язує та вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності інших громадян.
Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Частиною 2 статті 382 Цивільного кодексу України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Частиною другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Отже, допоміжні (підсобні) приміщення, якими, зокрема, є сходові клітки, що призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, не підлягають приватизації, не можуть бути поділені та виділені власнику квартири у багатоквартирному житловому будинку.
Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Суд приходить до висновку, що порушення прав позивачки щодо користування приміщенням загального користування у даному випадку доведено, оскільки вказане прямо закріплено у частині 2статті 382 Цивільного кодексу України, де передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до пункту 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
Більшу частину площі загальних приміщень користування - коридора, кухні, с/в та антресолі займають речі побутового та особистого користування, у т. ч. техніка, що належать ОСОБА_2 . Зазначені речі перешкоджають влаштуванню з подальшим користуванням побутової техніки та інших речей ОСОБА_1 , що підтверджено Актом від 23.11.2023 року, складеним за результатами обстеження комісією ТОВ «Керуючою компанією «ПОРТО-ФРАНКО» квартири АДРЕСА_2 .
У власності та у фактичному користуванні позивачки перебувають 2 житлові кімнати, які позначені на технічному паспорті під № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , коридор під №6, балкон. У фактичному користуванні відповідачки перебуває житлова кімната, позначена на технічному паспорті №5. Інші приміщення - коридор (№1), ванна кімната (№2), туалет (№3), кухня (№4), антресоль (№9) перебувають у загальному користуванні. Проте, вільно володіти та користуватися належним майном на праві власності позивач не має можливості, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати позивача у даній справі складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст. ст. 4-6,10,16,141, 263-265,319,328,369, 382,391 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні майном шляхом зобов`язання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) виділення вільного місця для розміщення особистих речей ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у кімнатах загального користування: коридорі, ванній кімнаті, туалеті, кухні, антресолі.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Повний текст рішення суду виготовлено 18.03.2024 року.
Суддя О.В.Суворова