Провадження № 22-ц/802/257/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 , поданою її представником ОСОБА_4 , на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі проживають поверхом вище у квартирі загального користування АДРЕСА_2 та 65 А того ж будинку. Упродовж двох років відповідачі затоплюють її квартиру, внаслідок чого пошкоджено приміщення її квартири та їй завдано майнової шкоди, що підтверджено актом ОСББ.

Відповідно до висновку експертного дослідження №11/22 будівельно-технічної експертизи, складеного 15.07.2022 року судовим експертом Омельчук С. А., вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 для ліквідації наслідків затоплення становить 14 159 гривень. ОСОБА_1 вказує, що вона неодноразово зверталась до своїх сусідів із проханням відремонтувати систему водопостачання та водовідведення в їхній вбиральні, щоб не допускати залиття, однак відповідачі її прохання ігнорують.

За таких обставин просила суд стягнути з відповідачів по 7079,50 грн з кожного завданої матеріальної шкоди та сплачений судовий збір по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з кожної по 7079 грн 50 коп. заподіяної майнової шкоди внаслідок залиття квартири. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп., по 496 грн 20 коп. з кожної.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2023 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2023 року залишено без задоволення.

Не погодившись із даним заочним рішенням суду, відповідачка ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, просила його скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову до неї відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що акт про залиття складався без її присутності, а тому не повинен братися до уваги судом. Посилається також на порушення судом норм процесуального права, а саме, що справу розглянуто за її відсутності, хоча її належним чином не повідомлено про дату, час і місце судового засідання, а також суд не врахував, що вона є інвалідом 2 групи і стягнув судові витрати з неї. Апеляційна скарга також аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на її безпідставність, необгрунтованість та вважає її такою, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим. Вказує, що відповідачка була обізнаною про подання даного позову, оскільки зверталась до неї особисто з претензіями та висловлювала своє невдоволення з даного приводу. Також зазначає, що залиття квартири відбулось не внаслідок фізичного пошкодження труб, як про це вказує апелянт, а через корозію, яка призвела до неможливості їх експлуатації. На підтвердження обставин справи та доводів позову долучила фото із наслідками затоплення. На підставі наведеного, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачку ОСОБА_3 було належним чином сповіщено про розгляд зазначеної справи, а також по суті спору дійшов висновку, що оскільки вбиральня перебуває у спільному користуванні відповідачів, то останні в рівних частинах мають понести відповідальність за завдану шкоду позивачу, спричинену залиттям її квартири.

Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не додержано у повній мірі вимог процесуального закону з огляду на наступне.

У частині другій статті 129 Конституції України регламентовано, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вказане положення кореспондується з нормами частини другої статті 12 ЦПК України, відповідно до якої учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 43 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

З довідки відповідального працівника суду від 09.01.2023 та 08.02.2023 вбачається, що відповідачці ОСОБА_3 були доставлені СМС-повідомлення про час і місце судового розгляду на номер телефону, вказаний у позовній заяві.

В судове засідання, призначене на 08.02.2023, ОСОБА_3 не з`явилася, а протокольною ухвалою суду від 08.02.2023 розгляд справи відкладено на 03.03.2023 року. Однак і в дане судове засідання відповідачка не з`явилася.

Матеріали справи свідчать про те, що вирішуючи заяву ОСОБА_3 про перегляд оскаржуваного заочного рішення суду від 03 березня 2023 року, суд першої інстанції аналізував доводи щодо неналежного її повідомлення про розгляд справи та дійшов таких висновків. Судом зазначено, що в ході судового розгляду відповідачу ОСОБА_3 на номер телефону було доставлено СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» в судове засідання 08.02.2023 та 03.03.2023. Отже, суд вважав останню належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку СМС-повідомлення.

Разом з тим, інших даних про вручення повістки ОСОБА_3 у матеріалах справи немає.

Згідно із пунктом 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

У постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 201/6092/17, від 23 лютого 2022 року у справі № 644/12167/15 вказано, що довідка про доставку SMS не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно з пунктом 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 чи її представник подавала заяву про направлення їй повісток SMS-повідомленнями.

За відсутності належним чином оформленої заяви ОСОБА_3 про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, наявна в матеріалах справи довідка про доставлення їй SMS-повідомлення з відомостями про призначене судове засідання не є доказом належного повідомлення відповідачки про дату, час та місце розгляду справи.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 523/15842/18, від 15 червня 2023 року у справі № 754/4910/21 , від 28 березня 2023 року у справі № 454/4280/20 , від 26 вересня 2023 року у справі № 344/3725/18 та від 14.02.2024 у справі № 405/9040/19 .

Отже, аналіз матеріалів справи свідчить, що повістки про виклик в судове засідання суду першої інстанції відповідачці ОСОБА_3 належним чином не направлялися.

За таких обставин відповідач ОСОБА_3 не була присутня у судовому засіданні 03 березня 2022 року при ухваленні оскаржуваного судового рішення, будучи належним чином не повідомленою про час та місце судового розгляду, а отже, процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи стосовно неї порушені.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 8-12, 128-130 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

У § 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Розгляд справи за відсутності учасника процесу, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції.

У постанові від 03 травня 2023 року Верховний Суд в рамках справи № 569/24240/21 та у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 523/11814/17 висловив думку, що повідомлення учасників справи телефонограмою про розгляд справи не відповідає встановленому порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи та сформульовано такий висновок, що прийняте судове рішення за наслідками розгляду справи підлягає скасуванню з підстав процесуального порушення права на захист.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права, зокрема розгляд справи за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає безумовному скасуванню, адже воно ухвалене з порушенням норм процесуального права.

У зв`язку з цим колегією суддів ухвалюється нове судове рішення в цій частині.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Над вказаною квартирою у будинку АДРЕСА_3 розташована квартира загального користування АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , квартиронаймачами якої є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом також установлено, що впродовж двох років відбувається затоплення квартири позивачки з убиральні, яка перебуває в спільному користуванні відповідачів та розташована над її квартирою.

23.05.2022 року головою правління ОСББ «Відродження-55» Кушнірук Г. М., при свідках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , складено акт, з якого вбачається, що внаслідок затоплення квартири ОСОБА_1 було пошкоджено стелю у вбиральні та стіну в кімнаті, яка межує з убиральнею. Зокрема, у вбиральні стеля вкрилась грибком і почорніла, місцями повідпадала штукатурка, а в кімнаті у верхньому куті відклеїлись шпалери, стіни вологі та вкрились грибком (а.с.5).

Причиною затоплення вказано незадовільне технічне обслуговування і стан системи водопостачання та водовідведення у вбиральні квартири загального користування №65 та 65а, а саме іржава труба холодного водопостачання та непридатне до експлуатації коліно з`єднання з унітазом системи водовідведення, з чим погодилась відповідачка у справі ОСОБА_2 , поставивши свій підпис в аналогічному Акті від 27.02.2023 року, де зазначено про вину в залитті мешканців квартири загального користування № 65 та 65а, яким рекомендовано замінити у вбиральні коліно системи водовдведення та труби системи холодного водопостачання (а.с.46).

Разом з тим, в акті від 23.05.2022 року головою ОСББ вказано, що затоплення квартири АДРЕСА_4 відбулося не з вини ОСББ, оскільки стояк, який обслуговує ці квартири (гаряча і холодна вода й каналізація), замінений від підвалу до технічного поверху, про що до справи додано копію договору № 15 про надання послуг від 01.03.2020 та акт приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2020 та відповідний рахунок на використані матеріали та запчастини (а.с.28-30).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 (із наступними змінами), власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що власник та користувач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, обов`язок з утримання санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані покладено виключно на власника чи користувача квартири.

Відповідачка ОСОБА_3 не надала суду належних та достатніх доказів, які би довели відсутність факту допущення затоплення квартири позивачки та вказували на інші його причини. Покликання на облаштування у своїй частині квартири рукомийника, щоб менше конфліктувати з сусідами і не витрачати кошти на систематичний ремонт, не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що вони не спростовують факту несправності сантехнічного обладнання в приміщенні спільного санвузла, що перебуває в загальному користуванні відповідачів, та залиття помешкання позивачки.

Отже, майнова шкода, яка була завдана ОСОБА_1 затопленням належної їй квартири, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з незадовільним технічним обслуговуванням і станом системи водопостачання та водовідведення у вбиральні квартир загального користування №65 та 65а.

Виходячи з норм ст.22 ЦК України, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Судом встановлено, що з квартири загального користування №64 та 65А, де проживають відповідачки, було затоплено квартиру за АДРЕСА_4 , власником якої є позивач у справі. Факт затоплення відповідачами не заперечувалось та не спростовувалось.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Актом від 23.05.2022 року ОСББ «Відродження-55» встановлено пошкодження стелі у вбиральні та стіну в кімнаті, яка межує з убиральнею, у квартирі ОСОБА_1 внаслідок затоплення.

Згідно з висновком №11/22 будівельно-технічної експертизи, складеним 15.07.2022 року судовим експертом Омельчук С. А., вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 для ліквідації наслідків затоплення становить 14 159 гривень.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Наданий позивачем висновок відповідає вимогам законодавства та відповідно складений уповноваженим на те суб`єктом оціночної діяльності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доведеними та обґрунтованими вимоги позивачки щодо заподіяння шкоди майну винними діями наймачів квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_5 .

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачів, як користувачів приміщення, з якого внаслідок неналежного стану сантехнічного обладнання було спричинено залиття, причинний зв`язок між ними, що призвело до завдання шкоди позивачу, суд доходить висновків, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачами в рівних частинах.

Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачки ОСОБА_1 , клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири, не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний акт не може братися до уваги як доказ факту залиття квартири позивачки та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та шкодою, спричиненою позивачу, є необґрунтованими, оскільки доводи щодо складення акту за відсутності відповідачки не спростовують вказані в ньому обставини щодо фіксації пошкоджень квартири залиттям та заподіяння внаслідок цього майнової шкоди позивачці та не тягнуть за собою його недійсність.

Разом з тим, апеляційний суд при ухваленні рішення бере до уваги, що апелянт є інвалідом ІІ групи довічно, що підтверджується наданою довідкою та пенсійним посвідченням.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

До заяви про перегляд заочного рішення від 03.03.2023 ОСОБА_3 додала копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 30 травня 2023 року Пенсійним фондом України серії ААМ №613659, з якого слідує що вона є інвалідом ІІ групи у зв`язку із загальним захворюванням (опорно-руховий апарат) довічно (а.с.61).

До апеляційної скарги відповідач ОСОБА_3 долучила копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 200484, з якої видно, що внаслідок повторного огляду їй встановлено 2 групу інвалідності довічно з 08 квітня 2023 року.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду підлягає частковому скасуванню з підстав порушення судом норм процесуального права, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції ухвалюється нове судове рішення про задоволення позовних вимог, тому і в частині щодо судових витрат підлягає вирішенню судом питання про новий розподіл судових витрат з урахуванням доводів апеляційної скарги щодо наявності у відповідача пільг, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд апеляційної інстанції враховує наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору, тому витрати на сплату судового збору у сумі 496,20 грн, понесені позивачем при поданні позову, не підлягають стягненню з неї.

Оскільки в частині вирішення судом решти позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, то відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається і на предмет законності та обгрунтованості не перевіряється.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , подану її представником ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2023 року в даній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7079 (сім тисяч сімдесят дев`ять) грн 50 коп. заподіяної майнової шкоди внаслідок залиття квартири.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 березня 2024 року.

Головуючий суддя

Судді