Справа № 131/365/24
Провадження № 2-о/131/15/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Коваля А.М.

за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 .

На день смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 3,0035 га, що розташована на території Іллінецької міської ради Вінницького (колишнього Іллінецького) району Вінницької області, яка призначена для ведення особистого селянського господарства.

На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є заявник та її сестра ОСОБА_2 заінтересована особа по справі.

Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Манус В.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини.

Тому заявник просить суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій своє прохання підтримала, просить його задовільнити та розглянути справу за її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо встановлення факту, про який просить заявник, не заперечує.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованої особи на підставі наявних у справі письмових доказів.

У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 294 ЦПК України визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19 липня 2023 року Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.6).

На день смерті ОСОБА_3 мав у власності земельну ділянку площею 3,0035 га, що розташована на території Іллінецької міської ради Вінницького (колишнього Іллінецького) району Вінницької області, призначену для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.9).

За життя ОСОБА_3 заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Манус В.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини, що підтверджується листом від 28 лютого 2024 року за Вих. №60/01-16 (а.с.11).

На час відкриття спадщини ОСОБА_1 постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками виконкому Ілінецької міської ради Вінницького району Вінницької області від 27 лютого 2024 року за №48 та від 04 березня 2024 року за №60 (а.с.10,11)

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини 2 статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (частина 1 статті 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з підпункту 4.10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 листа ВССУ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обгрунтованою, тому вважає за необхідне встановити факт, про який вона просить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216-1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 81, 89, 197, 198, 200, 293-294, 316, 318, 319 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, заінтересована особа ОСОБА_2 задовільнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП - невідомий, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: