Справа № 307/2997/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого - Джуги С.Д.

суддів - Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє адвокат Приступа Лев Любомирович, на рішення Тячівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2023 року у складі судді Чопика В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення стахового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, -

в с т а н о в и в :

09 серпня 2022року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Стеблівка, Хустського р-ну, Закарпатської обл., відбулась дорожньо- транспортна пригода в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки "Мегsedes-Benz", р.н. НОМЕР_1 , допустив лобове зіткнення з вантажним автомобілем "DAF", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП пасажир ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Закарпатській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000733 від 28.09.2020 р. Станом на сьогодні прокурором Хустської окружної прокуратури, у вказаному кримінальному провадженні, прийнято рішення про закриття провадження на підставі п. 5, ч. 1, ст. 284 КПК України. Згідно Довідки про ДТП №310529 у розділі «Відомості про потерпілих: водій ОСОБА_3 , загинув; водій ОСОБА_4 , травмований. Отже, з відомостей у кримінальному правопорушенні №0000733, повідомлено про підозру водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки" Мегsedes-Benz ", р.н. НОМЕР_1 , після чого на підставі п.5, ч. 1, ст. 284 КПК України було закрито кримінальне провадження. У Лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_2 №127 від 28.09.2020 р., зазначено місце та обставини, при яких відбулись травми від який потерпілий загинув, а саме с. Стеблівка, особа що знаходилася у легковому автомобілі, потерпілий при зіткненні з вантажним автомобілем». Тобто вище наведені відомості підтверджують, що ОСОБА_2 був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася ІНФОРМАЦІЯ_5 в статусі пасажира легкового автомобіля. Вищевказані обставини підтверджуються Листом Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, довідкою про ДТП №310529 та свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 Серія НОМЕР_3 .

Внаслідок вищевказаного ДТП дружина та син потерпілого, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зазнали шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача, у розмірі та з підстав викладених нижче.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки " Мегsedes-Benz ", р.н. НОМЕР_1 , не була застрахована, а отже відповідно до ч. 27.2 ст. 27 та п. а, ч. І, ст. 41 Закону України № 1961-ІУ від 01.07.2004 р. Моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду.

Відповідно до п. а, ч. І. ст. 41 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч. 1, ст. 35 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Керуючись вищевказаними положеннями Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., 04.11.2021 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України № 1961-ІУ від 01.07.2004 р., із заявою на виплату страхового відшкодування .

Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 180 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат у зв`язку втратою годувальника (до 14 років).

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р.: «Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)».

Проте, станом на дату написання цієї позовної заяви, відповідач так і не здійснив регламентну виплату в строки встановлені п. 36.2, ст.36 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., що стало підставою для звернення позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування.

З врахуванням наведеного позивач просив стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України (Ідентифікаційний код юридичної особи - 21647131) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : 180 000.00 грн. страхового відшкодування (регламентної виплати) пов`язаної з втратою годувальника та 21 000,00 грн. (двадцять одна тисяч 00 копійок) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Тячівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень відшкодування втрати годувальника. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь адвокатського об`єднання "Автопоміч Україна" - 21000 (двадцять одна тисяча) грн. витрат на професійну правничу допомогу та на користь держави судовий збір у сумі 1800 (одна тисяча вісімсот ) гривень.

В апеляційній скарзі Моторне (транспортне) страхового бюро України просить скасувати рішення та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що судом не враховано, що позивачем не подано всіх необхідних документів для отримання відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника, про що повідомлено позивача у листі від 01.07.2022 року, а тому відповідачем не порушено прав позивача. Зазначено, що заявником не вказано і не доведено наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем. Заявлений позивачем та задоволений судом розмір витрат на професійну правничу допомогу не є спів мірним із складністю справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

З такими висновками суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Стеблівка, Хустського р-ну, Закарпатської обл., відбул ась дорожньо- транспортна пригода в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки "Мегsedes-Benz", р.н. НОМЕР_1 , допустив лобове зіткнення з вантажним автомобілем "DAF", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП пасажир ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Закарпатській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000733 від 28.09.2020 р.

Згідно Довідки про ДТП №310529 у розділі «Відомості про потерпілих: водій ОСОБА_3 , загинув; водій ОСОБА_4 , травмований.

У Лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_2 №127 від 28.09.2020 р., зазначено місце та обставини, при яких відбулись травми від який потерпілий загинув, а саме с. Стеблівка, особа що знаходилася у легковому автомобілі, потерпілий при зіткненні з вантажним автомобілем». Тобто вище наведені відомості підтверджують, що ОСОБА_2 був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася ІНФОРМАЦІЯ_5 в статусі пасажира легкового автомобіля .

Відповідно до листа ГУНП в Закарпатській області від 31.05.2022 року 28.11.2020 року прокурором Хустської окружної прокуратури, у вказаному кримінальному провадженні №0000733 від 28.09.2020 р, прийнято рішення про закриття провадження на підставі п. 5, ч. 1, ст. 284 КПК України, оскільки підозрюваний водій ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки" Мегsedes-Benz ", р.н. НОМЕР_1 помер.

Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.2,ч.5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст.3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. а, ч. І. ст. 41 Закону України №1961-ІУ МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч.1ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Встановлено, що станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки " Мегsedes-Benz ", р.н. НОМЕР_1 , не була застрахована, а тому відповідно до ч. 27.2 ст. 27 та п. а, ч. І, ст. 41 Закону України № 1961-ІУ Моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 29 грудня 2016 року вбачається, що померлий ОСОБА_2 , являвся батьком малолітної дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матеріалами справи встановлено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 28.09.2020року

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про Державний бюджет на 2020 рік" мінімальна заробітна плата з 1 вересня 2020 року становила - 5000 гривень. Розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого становить 180 000грн. (5000 х 36).

Відповідно до ч. 1, ст. 35 Закону України №1961-ІУ, в редакції чинній на дату ДТП, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

04.11.2021 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України № 1961-ІУ із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити регламентну виплату пов`язану із втратою годувальника (до 14 років) - 180 000 грн.

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України №1961-ІУ Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідач не здійснив регламентну виплату в строки встановлені п. 36.2, ст.36 Закону України №1961-ІУ.

З врахуванням вищенаведених обставин справи та вимог закону суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , на момент скоєння ДТП, у якій загинув ОСОБА_2 , застрахована не була, тому саме на МТСБУ лежить обов`язок виплатити страхове відшкодування ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, відповідач свого обов`язку не виконав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано захистив порушенні права позивача та стягнув заявлену суму з відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не подано всіх необхідних документів для отримання відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника, про що повідомлено позивача у листі від 01.07.2022 року, є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки представником позивача до заяви про виплату страхового відшкодування від 04.11.2021 року додано необхідні документи згідно з п.п. «е» п. 35.2 ст.35 Закону України №1961-ІУ, що стверджено відповідними додатками до позовної заяви, які були додані і до заяви про виплату страхового відшкодування. (а.с.10-20). Окрім того, копію листа від 01.07.2022 року відповідачем додано лише до апеляційної скарги, проте з матеріалів справи не вбачається і відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що позивача (представника позивача) з моменту подання ним зави про виплату страхового відшкодування (04.11.2021 року), до моменту його звернення до суду із даним позовом (09.08.2022) було повідомлено про необхідність надання будь - яких додаткових документів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що заявником не вказано і не доведено наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем.

Згідно з ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Частиною першою ст. 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Разом з тим, відповідно до абзацу другого ч.1 ст. 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дані обставини мають істотне значення та є достатніми підставами для виплати відшкодування одноразовим платежем.

Стягнення страхового відшкодування на користь позивачки, як законного представника малолітнього утриманця покійного ОСОБА_2 одноразовим платежем найкраще забезпечить інтереси малолітнього та відповідає особливому захисту дитини, передбаченому Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», й унеможливлює порушення майнового права дитини.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду висловленими у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги, що стягнуті судом першої інстанції витрати на професійну правничу допомогою не є співмірними із складністю справи, оскільки такі належним чином обґрунтовані, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно задовольнив заявлений позов.

Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє адвокат Приступа Лев Любомирович, залишити без задоволення.

Рішення Тячівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 березня 2024 року .

Головуючий:

Судді: