У Х В А Л А

Справа № 609/427/24

2/609/201/2024

27 березня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175, 176, 177 ЦПК України.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви (заяви) додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В позовній заяві позивач посилаючись на пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» зазначає, що від сплати судового збору звільнений.

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Слід звернути увагу, що зазначені пільги осіб з відповідним статусом розповсюджуються на позовні вимоги, які витікають з цих конкретних випадків. Для прикладу, Законом учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору у разі звернення до суду з позовом щодо незастосування пільг, визначених в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проте, якщо ця ж особа, яка має статус учасника бойових дій, звертається до суду з позовними вимогами, наприклад, про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, судовий збір має бути сплачений на загальних підставах, оскільки у даному випадку такий позов не пов`язаний з порушенням права саме учасника бойових дій, а виникає з сімейних відносин, або захисту права власності.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно, і даний позов не пов`язаний з порушенням його права саме як учасника бойових дій.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про сплату судового збору або підстави звільнення від сплати судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд враховує предмет та підстави позову; перевіряє чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Аналогічну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №490/8128/17.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що заявлені позовні вимоги позивача не пов`язані з його соціальним захистом як учасника бойових дій і правового захисту ветеранів війни, то він не звільняється від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви.

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону, судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на майно, тобто позивач заявляє дві позовні вимоги, одна з яких є немайнова: визнання договору купівлі-продажу дійсним, а інша майнова: визнання права власності на майно.

Пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання до суду позовної заяви:

- майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

- немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Як вбачається з поданої позовної заяви і визначено самим позивачем, ним заявлено одну вимогу майнового характеру (визнання права власності на майно) та одну вимогу немайнового характеру (визнання дійсним договору купівлі-продажу), а отже мало бути сплачено судовий збір за дві вимоги: за вимогу майнового характеру, а саме про визнання права власності на майно в сумі, визначеній відповідно до документально підтвердженої вартості спірного майна з урахуванням дійсної вартості нерухомого майна (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), тобто 1211,20 грн.; а також за вимогу немайнового характеру, а саме за визнання договору купівлі-продажу дійсним (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), тобто 1211,20 грн. Разом сума складає 2422,40 грн.

Позивачем до позову не додано квитанції про сплату судового збору.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, суд зазначає, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК