Справа № 346/3262/22
Провадження № 22-ц/4808/351/24
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю

представника апелянта адвоката Вінтоняка Н.М.

представника позивача адвоката Сечко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скарг у ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2023 року в складі судді Беркещук Б. Б., ухвалене в м. Коломиї Івано-Франківської області, у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 жовтня 2020 року на автодорозі Н-10 (кільці с. Королівка) сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_1 та автомобіля марки Audi, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2020 року по справі №346/4503/20 ОСОБА_1 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки автомобіль відповідача не був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ виплатило потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 43 051, 31 грн та витрати на послуги аварійного комісара в розмір 1 826,00 грн, які в порядку регресу просить стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2023 року позов задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 44 877,31 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення позову МТСБУ.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував його твердження про те, що звіт №125-12-2020 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин від 31 грудня 2020 року не є належним та допустимим доказом у справі. Оцінка майна проводилась без його участі, що позбавило його можливості надати свої зауваження та міркування. Крім того, фактично огляд автомобіля проводився через 2 місяців 19 днів після ДТП, що вплинуло на вартість відновлювального ремонту та на вартість оригінальних запчастин зважаючи на курс гривні до іноземної валюти. До звіту додано витяги з інтернет-сайту rst.ua, на яких зображенні автомобілі не аналогічні транспортному засобу, стосовно якого здійснювалась оцінка, різного року випуску. Звертає увагу суду і на те, що звіт не завірений оцінювачем та на ньому немає відповідних печаток. Окрім того, у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та що він підготовлений для подання до суду.

Також зазначає, що потерпілий несвоєчасно звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та не надав жодних доказів про те, що він з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник МТСБУпросить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 11 грудня 2023 року без змін.

Заяви (клопотання) учасників справи

26 лютого 2024 року представник позивача адвокат Сечко С. В. подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року вказану заву задоволено.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Вінтоняк Н. М. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Пребставник МТСБУ адвокат Сечко С. В. апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи

13 жовтня 2020 року на автодорозі Н-10 (кільці с. Королівка) сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_1 та автомобіля марки Audi, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 не була застрахована.

17 грудня 2020 року потерпілий ОСОБА_2 подав до МТСБУ повідомлення про ДТП та заяву про відшкодування шкоди.

Відповідно до звіту №125-12-2020 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових від 31 грудня 2020 року, ринкова вартість автомобіля «Audi B4» реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , 1995 рік випуску, пошкодженого у ДТП 13 жотня 2020 року, до настання пошкоджень становила 71 917, 98 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, згідно методики дорівнює ринковій вартості та становить 71 917, 98 грн.

Згідно з розрахунком вартості КТЗ марки Audi B4 з номерним знаком НОМЕР_3 після ДТП та розміру регламентованої виплати, вартість КТЗ у пошкодженому стані, яка у з урахуванням торгу складає 28 866,67 грн, розмір регламентної виплати становить 43 051,31 грн.

17 березня 2021 року позивач, керуючись статтею 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та взявши до уваги довідку від 12 березня 2021 року № 1, видав наказ про відшкодування шкоди ОСОБА_2 в розмірі 43 051,31 грн, що також підтверджується платіжним дорученням від 18 березня 2021 року.

Відповідно до рахунку №125/20 від 31 грудня 2020 року позивачем понесено витрати на організацію огляду та складання протоколу, огляду колісного транспортного засобу, фото фіксація пошкоджень, складання калькуляції вартості відновлювального ремонту та визначення розміру завданих збитків з використанням ліцензійних комп`ютерних програм, телеграма та транспортні витрати в сумі 1 826,00 грн.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, яким також визначено правовий статус МТСБУ.

Зокрема, згідно з пунктом 39.1. статті 39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону № 1961-IV передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій, а відповідно до приписів пункту 41.1. статті МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Враховуючи, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми такої компенсації у порядку регресу.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт №125-12-2020 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин від 31 грудня 2020 року не є належним та допустимим доказом у справі, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідачем не доведено необґрунтованості чи суперечності звіту №125-12-2020 від 31 грудня 2020 року іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин.

При цьому посилання апелянта на те, що оцінка майна проводилась без його участі є безпідставними, оскільки згідно з пунктом 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі потреби викликзаінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Отже, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби.

Не спроможними є і доводи апеляційної скарги щодо невідповідності звіту №125-12-2020 від 31 грудня 2020 року вимогам частини п`ятої статті 106 ЦПК України, оскільки наданий позивачем звіт, за своїм змістом є письмовим доказом, стосується предмету доказування та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень частини першої статті 89 ЦПК України та не є висновком експерта.

Не спростовує висновків суду першої інстанції і посилання в апеляційній скарзі щодо несвоєчасного повідомлення МТСБУ про настання страхового випадку, оскільки позивач сплатив регламентну виплату, а отже відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України та підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Крім того, згідно з п.37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Така заява потерпілою особою подана в межах цього строку та МТСБУ не знайшло підстав для відмови у відшкодуванні, тому висновок суду в цій частині також правильний.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суд першої інстанції у - без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк