Справа № 453/1073/22
№ провадження 2/453/40/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ясінського Ю.Є.

секретаря судового засідання Гринюк Л.Я.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на капітальний ремонт квартири та оплату комунальних послуг,-

в с т а н о в и в:

05 вересня 2022 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на капітальний ремонт квартири та оплату комунальних послуг.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2022 року у даній справі вжито заходів забезпечення позову у спосіб заборони відповідачу вчиняти дії по відчуженню квартири АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2022 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою підготовчого засідання від 01 грудня 2022 року у даній справі підготовче провадження закрито та призначено її судовий розгляд по суті.

Позов обґрунтовано тим, що 31 серпня 2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, котрий було розірвано рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 31 травня 2018 року. Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, після розірвання шлюбу, проживає разом із позивачем за фактичним її місцем проживання.

Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 . Для покращення житлових умов, за згодою власника, позивач здійснила в період з серпня 2007 року по квітень 2008 року капітальний ремонт даної квартири. Зокрема, замінила старі дерев`яні вікна на нові пластикові, замінила старі на нові міжкімнатні двері, встановила нові вхідні броньовані двері, замінила старе покриття підлоги на нове, електропроводку та інженерне обладнання, влаштувала індивідуальне опалення замість центрального, облаштувала усі житлові кімнати та кухню новими меблями, замінила нові нагрівальні, сантехнічні і газові прилади, перевлаштувала ванну кімнату, збільшивши її площу за рахунок розбирання внутрішніх перегородок, переустаткування туалету, влаштування глухих стін на місці дверних прорізів та влаштування нових дверей на місці дверного прорізу комори. Після проведення капітального ремонту експлуатаційні параметри цієї квартири суттєво покращились, а її вартість збільшилась. Збільшення вартості квартири відбулось внаслідок її особистих трудових та грошових витрат. Згідно Висновку № 3774-3776 оціночно-будівельної експертизи, складеного 28 березня 2018 року судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Хмілем В.Р., ринкова вартість невід`ємних поліпшень, здійснених нею у квартирі АДРЕСА_1 , станом на момент завершення капітального ремонту, тобто на квітень 2008 року, могла становити 54 437 грн.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2019 року у справі № 453/467/17 позов позивача задоволено та визнано квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Даним судовим рішенням встановлено, що вартість зазначеної квартири внаслідок її особистих грошових затрат збільшилась на 54 737 грн., що станом на проведення ремонтних робіт згідно офіційним курсом гривні до іноземної валюти складало більше 10 000 доларів США. Джерелами одержання нею коштів, витрачених на капітальний ремонт квартири ОСОБА_4 , були кошти в сумі 40 000 грн., які отримані від ТзОВ «Благо-інвест» (м. Житомир) за договором позики № 33/07 від 06 серпня 2007 року, та кошти в сумі 13 020 Євро, що отримані від її матері ОСОБА_6 , частина з якої була використана на проведення капітального ремонту квартири, а інша частина в сумі 57 000 грн. на повернення позики ТзОВ «Благо-інвест» із чистими внесками та адміністративними витратами.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 21 квітня 2022 року, рішення суду першої інстанції у справі № 453/467/17 скасовано. При цьому суди апеляційної та касаційної інстанцій погодились із висновком Сколівського районного суду Львівської області в частині збільшення вартості квартири ОСОБА_4 за рахунок її особистих коштів, витрачених на її капітальний ремонт, зазначивши у своїх постановах, що з урахуванням вартості проведених робіт за її особисті кошти у квартирі колишнього чоловіка. А тому вона вправі лише вимагати від подружжя-власника грошової компенсації (відшкодування) своїх внесків. Також, цими судовими рішення встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не приймав участі у ремонті власної квартири ні трудовими, ні грошовими витратами. Вид будівельних робіт та розмір її особистих грошових витрат на капітальний ремонт квартири був визначений судами на підставі оригіналів платіжних документів, експертного висновку № 3774-3776 від 28 березня 2018 року, які містяться в матеріалах справи №453/467/17. Оскільки за вказаною адресою разом із власником квартири ОСОБА_4 зареєстровані позивач та її неповнолітній син Ростислав, вони користувалась нарівні зі споживачем усіма комунальними послугами, тому вона несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати комунальних послуг. Виконавши солідарний обов`язок, позивач має право на зворотну вимогу до споживача комунальних послуг ОСОБА_4 щодо відшкодування витрат на комунальні послуги за вирахуванням частки, яка припадає на неї, а саме на суму 12 448 грн. 56 коп. (24 897 грн. 12 коп. : 2). Тому, враховуючи наведене, позивачка просить позовні вимоги задовольнити.

08 листопада 2022 року представник відповідача адвокат Вуйцік О.Б. подала до суду відзив на позовну заяву (вх.№5339) в якому зазначила, що позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме в частині відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, позовні вимоги про стягнення витрат на ремонт квартири в сумі 519476,85 грн. заперечує у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 , яка допитана як свідок, надала покази, котрими повністю, із урахуванням усіх деталей, підтвердила викладені у поданій нею позовній заяві обставини та вказала про намір захистити своє порушене право в обраний спосіб.

Належно уповноважений представник позивача адвокат Горох В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, надав пояснення, аналогічні наведеним у позові.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання жодного разу не з`явився.

Належно уповноважений представник відповідача адвокат Вуйцік О.Б. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали даної справи та справи №453/467/17, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

31 серпня 2004 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції від 31 серпня 2004 року.

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , видане міським відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції від 05 березня 2005 року, актовий запис № 1218.

Рішеннм Сколівського районного суду Львівської області від 31 травня 2018 року у справі № 453/341/17, яке набрало законної сили 11 грудня 2018 року, шлюб між сторонами розірвано.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 квітня 2017 № 85443073, виданої державним реєстратором Стрийського МБТІ Габаль І.І., ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивачем, у 2007-2008 роках, в квартирі відповідача проведено наступні ремонтні (будівельні) роботи по переплануванні та капітальному ремонту квартири, а саме: замінено старі дерев`яні вікна на нові пластикові, замінено старі на нові міжкімнатні двері, встановлено нові вхідні броньовані двері, замінено старе покриття підлоги на нове, замінено електропроводку та інженерне обладнання, влаштовано індивідуальне опалення замість центрального, облаштувано усі житлові кімнати та кухню новими меблями, замінено нові нагрівальні, сантехнічні і газові прилади, перевлаштувано ванну кімнату, збільшивши її площу за рахунок розбирання внутрішніх перегородок, переустатковано туалет, влаштовано глухі стіни на місці дверних прорізів та влаштовано нові двері на місці дверного прорізу комори.

Згідно Висновку № 3774-3776 оціночно-будівельної експертизи, складеного 28 березня 2018 року судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Хмілем В.Р., ринкова вартість невід`ємних поліпшень, здійснених позивачем у квартирі АДРЕСА_1 , станом на момент завершення капітального ремонту, тобто на квітень 2008 року, могла становити 54 437 гривень.

Крім того, як вбачається з долученої до матеріалів справи копії договору позики №33/07, позивач отримала 40 000 гривень від ТзОВ «Благо-Інвест». При цьому, у відповідності до п. 2 вказаного договору, призначенням позики визначено «на ремонт житла».

З оглянутої в судовому засіданні справи № 453/467/17 вбачається, що Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено та визнано квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Даним судовим рішенням встановлено, що вартість зазначеної квартири, внаслідок особистих грошових затрат позивача, збільшилась на 54 737 гривень, що станом на проведення ремонтних робіт згідно офіційним курсом гривні до іноземної валюти складало більше 10 000 доларів США. Джерелами одержання коштів, витрачених на капітальний ремонт квартири ОСОБА_4 , були кошти в сумі 40 000 грн., які отримані від ТзОВ «Благо-інвест» (м. Житомир) за договором позики № 33/07 від 06 серпня 2007 року, та кошти в сумі 13 020 Євро, що отримані від матері позивачки ОСОБА_6 , частина з якої була використана на проведення капітального ремонту квартири, а інша частина в сумі 57 000 грн. на повернення позики ТзОВ «Благо-інвест» із чистими внесками та адміністративними витратами.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 21 квітня 2022 року, рішення суду першої інстанції у справі № 453/467/17 скасовано. При цьому, суди апеляційної та касаційної інстанцій погодились із висновком Сколівського районного суду Львівської області в частині збільшення вартості квартири ОСОБА_4 за рахунок особистих коштів позивачки, витрачених на капітальний ремонт, зазначивши у своїх постановах, що з урахуванням вартості проведених робіт за особисті кошти позивачки у квартирі її колишнього чоловіка, позивач вправі лише вимагати від подружжя-власника грошової компенсації (відшкодування) своїх внесків. Також, цими судовими рішення встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не приймав участі у ремонті власної квартири ні трудовими, ні грошовими витратами. Вид будівельних робіт та розмір особистих грошових витрат позивачки на капітальний ремонт квартири був визначений судами на підставі оригіналів платіжних документів, експертного висновку № 3774-3776 від 28 березня 2018 року.

З листа Сколівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства від 02 серпня 2022 року № 435 вбачається, що з позивачем не укладались договори про надання послуг. За адресою АДРЕСА_2 , укладено: 1) договір № 1347 про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення та відкрито особовий рахунок на ОСОБА_4 ; 2) договір № 86 від 04 січня 2016 року про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів та відкрито особовий рахунок на ОСОБА_4 . Згідно банківських виписок платником за надані послуги за період з 02 липня 2021 року по 26 січня 2022 року зазначено ОСОБА_3 за особовим рахунком, відкритим на ОСОБА_4 . Також квитанції про оплату за спожиту електроенергію, природний газ та використання телекомунікаційних послуг свідчать про відкриття особового рахунку на ім`я ОСОБА_4 в установах, які надають ці комунальні послуги.

Виходячи з цього, відповідач ОСОБА_4 є індивідуальним споживачем комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Витягів з реєстру територіальної громади, виданих Сколівською міською радою Львівської області від 05 вересня 2022 року № 2022/000499215, від 05 вересня 2022 року № 2022/000497275 позивач та її неповнолітній син Ростислав зареєстровані разом із власником квартири ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . З 15 січня 2022 року позивач разом із сином Ростиславом фактично не проживають в цій квартирі, про що свідчать заява ОСОБА_3 від 15 січня 2022 року, лист відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 18 січня 2022 року № КС 1/01/51-22.

В період з 25 листопада 2020 року по 12 січня 2022 року позивач понесла витрати в сумі 24 897,12 грн. (двадцять чотири тисячі сто вісімсот дев`яносто сім гривень 12 копійок) на оплату комунальних послуг по забезпеченню квартири відповідача, з них 12 699 грн. 32 коп. на послуги з постачання та розподілу природного газу, 3 079 грн. 04 коп. на послуги з постачання та розподілу електричної енергії, 4 493 грн. 25 коп. на послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, 4 625 грн. 51 коп. на телекомунікаційні послуги, що підтверджується банківською випискою по її картковому рахунку № НОМЕР_3 , виданою ПАТ КБ «Приватбанк» від 25 липня 2022 року № B5VL6OSMNAUO60RP, та довідкою за реквізитами ПАТ КБ «Приватбанк» від 25 липня 2022 № V76I1V1IHPOGFIUB.

За змістом п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні).

Згідно п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

В частинах 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Крім того, судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2004 року до 31 травня 2018 року. Перебуваючи у шлюбі, сторони проживали спільно у будинку, який належить відповідачу - на підставі свідоцтва про право власності від 27 грудня 1993 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 серпня 2007 року після смерті свого батька ОСОБА_7 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спільного проживання позивачем проводилися ремонтні роботи з поліпшення житлового приміщення. Відповідно до висновку експерта № 3774-3776 від 28 березня 2018 року за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи встановлено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на 16 серпня 2007 року, могла становити 206 144, 00 грн.. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на квітень 2008 року, могла становити 262 551, 00 грн.. Ринкова вартість невід`ємних поліпшень, здійснених ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 , станом на момент завершення ремонтних будівельних робіт, тобто на квітень 2008 року, могла становити 54 737, 00 грн.. Таким чином, вартість квартири внаслідок грошових затрат позивача у справі збільшилась на 54 737 гривень.

Відповідно до положень статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

ОСОБА_3 проживала у квартирі колишнього чоловіка та користувалася житловим приміщенням протягом 14 років. Ці обставини сторонами визнаються.

Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у ст. 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального удорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивачки 54 737 грн. на проведення ремонту квартири та 12 448 грн. 56 коп. витрачених на оплату комунальних послуг.

Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при подачі позову до суду, сплачено судовий збір в розмірі 5320 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає у сумі 558 (п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 60 коп. та 497 (чотириста дев`яносто сім) грн. за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 81, 89, 95, 141, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за проведення капітального ремонту квартири в розмірі 54 737(п`ятдесят чотири тисячі сімсот тридцять сім) грн. та 12 448 (дванадцять тисяч чотириста сорок вісім ) грн. 56 коп. витрачених на оплату комунальних послуг.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 558 (п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 60 коп. та 497 (чотириста дев`яносто сім) грн. за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя Ю.Є. Ясінський