КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7045/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Клочай Наталії Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивачем подано позов, який неодноразово уточнювався і подавався в новій редакції та в якому позивач просить про зміну способу стягнення аліментів, стягнутих за рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2021 у справі № 754/13083/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 1500 грн але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з наступною індексацією відповідно до закону на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а в разі продовження навчання до досягнення дитиною 23 років.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що змінився вік дитини і дитина потребує додаткових витрат, а також позивач через війну в Україні виїхала з дитиною за кордон і в позивача збільшились витрати на дитину. Крім того судом розглядалась справа № 754/15198/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та судовим рішення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 257573,80 грн, а при ухваленні додаткового рішення ОСОБА_2 просив про стягнення 103000 грн - правничої допомоги з ОСОБА_1 , що дає ОСОБА_1 підстави для висновку про покращення матеріального становища ОСОБА_2 за рахунок погіршання матеріального становища ОСОБА_1 ..

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвокат Клочай Наталія Іванівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 12 січня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що апелянт вважає оскаржуване рішення таким, що прийнято внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, апелянт обґрунтовувала серед іншого й тим, що зазначений розмір аліментів не є достатнім для утримання дитини, виходячи з її вікових потреб та зростання цін за останні три роки.

Вважає, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини та її потреб доцільним змінити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки від усіх його доходів, що складатиме лише 25% всіх доходів відповідача та не вплине на погіршення його матеріального становища.

Зазначає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі не менше як 25% з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат, надбавок та премій. Відповідач є молодою, працездатною людиною і має виконувати свій батьківський обов`язок щодо своєї дитини.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що вона повідомляла суд першої інстанції про те, що обставини на дату подання позову в даній справі змінились та у позивача є достатні підстави вважати, що матеріальне становище відповідача покращилось та він очікує додаткових грошових надходжень.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.03.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на його користь кошти в сумі 257 753 грн 80 коп.. Також, ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення в якій він просив суд стягнути з ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 103 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 в справі про поділ майна подружжя довів суду свою фінансову спроможність та отримав на свою користь судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у великих розмірах, а саме 257 573 грн 80 коп..

На підставі викладеного апелянт вважає, що ним було доведено витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімума для працездатної особи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач не надав будь-яких конкретних правових та допустимих доказів, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та інших випадків, передбачених СК України і які б давали саме правові підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Також суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів в разі продовження навчання до досягнення дитиною 23 років, обгрунтовував свої висновки тим, що до суду не надано конкретних правових доказів, що дитина після досягнення повноліття буде навчатись до 23 років.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сумісно мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 201, зв.).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року у справі №754/13083/20, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500,00 грн щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.185-187).

Відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду (а.с. 188).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 березня 2023 року у справі № 754/15198/20 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «УкрСиббанк» про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 1 частку в розмірі 37,16% у спільній сумісній власності на транспортний засіб «KIA SPORTAGE», 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який зареєстровано на ОСОБА_1 ..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 257573 грн 80 коп. у рахунок грошової компенсації вартості 37,16% частини транспортного засобу «KIA SPORTAGE», 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Припинено право власності ОСОБА_2 на 37,16% частки транспортного засобу «KIA SPORTAGE», 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 з дня отримання ОСОБА_2 грошової компенсації (а.с. 189-195).

Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року у справі № 754/15198/20 заяву позивача ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн (а.с. 196-201).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Між тим право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на визначену законодавчу можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина друга вказаної статті встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У відповідності до роз`яснень, наданих у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у частині першій статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, системний аналіз норм статей 181 - 184 СК України з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави дійти висновку про те, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано будь-яких конкретних правових та допустимих доказів, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та інших випадків, передбачених СК України і які б давали саме правові підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дав не вірну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, що свідчать про зміну на кращий матеріальний стан боржника, а саме його можливість оплачувати послуги адвоката в розмірі 103 000 грн, що є фактичними аліментами за п`ять з половиною років на дитину, отже наявні підстави для зміни способу сплати аліментів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, що звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, апелянт обґрунтовувала серед іншого й тим, що зазначений розмір аліментів не є достатнім для утримання дитини, виходячи з її вікових потреб та зростання цін за останні три роки.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі не менше як 25% з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат, надбавок та премій, оскільки відповідач є молодою, працездатною людиною і має виконувати свій батьківський обов`язок щодо своєї дитини.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Разом з цим суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до суду не надано конкретних правових доказів, що дитина після досягнення повноліття буде навчатись до 23 років. Тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів та не вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 192 СК України.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позивач у справі ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору як при подачі позову так і при подачі апеляційної скарги, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» тому зазначені витрати в розмірі 2684,00 грн, із яких 1073,6 грн судового збору до суду першої інстанції та 1640,4 грн (1073,6 х 150%) при подачі апеляційної скарги, повинні бути компенсовані державі за рахунок відповідача у справі ОСОБА_2 ..

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Клочай Наталії Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року скасувати в частині зміни способу стягнення аліментів та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500,00 грн щомісячно на 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 2684,00 грн за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст постанови складено «15» березня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник