"18" березня 2024 р. Справа № 363/545/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Бобрової Н.С.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Матвієнка В.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії Старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчук О.І. щодо винесення 26 січня 2024 року постанови про стягнення виконавчого збору протиправними та скасувати постанову від 26 січня 2024 року про стягнення виконавчого збору Старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчук О.І. у виконавчому провадженні ВП №62635308.

Обґрунтовуючи скаргу тим, що 18 червня 2020 року Вишгородським районним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2020 року до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 23 липня 2020 року Старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчуком О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62635308. 19 березня 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022, ОСОБА_2 призвано у Збройні Сили України по мобілізації, та направлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби. 18.07.2022 року ОСОБА_2 переведений до військової частини НОМЕР_2 , де і наразі проходить військову службу.

Можливості прибути/направити листа до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо повідомлення про нове місце роботи/проходження військової служби та відповідно виконувати самостійно рішення суду про стягнення аліментів не було можливості в силу особливостей проходження військової служби.

Згідно наявної інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження, виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вживались виконавчі дії, зокрема отримання інформації про доходи боржника, а саме, відповідні запити до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника - фізичної особи в електронному вигляді були направлені 01 листопада 2021 року, 30 травня 2022 року, 04 листопада 2022 року, 16 січня 2023 року.

26 січня 2024 року Старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Яремчуком О.І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 14 123,14 грн.

Скаржник вважає, що в разі дотримання ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» Старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Яремнуком О.І. та вчасне виявлення доходу та звернути стягнення на доходи ОСОБА_2 , заборгованість за аліментами не перевищила б розмір станом на квітень 2022 року 62 637,60 грн., та відповідно розмір виконавчого збору був 6 263,76 грн., а не 14 123,14 грн.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав з викладених підстав та просить задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду скарги повідомлялась в установленому законом порядку.

Державний виконавець Матвієнко В.В. в суді заперечував проти задоволення скарги, вважає, що Старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Яремнуком О.І. дотримано вимоги ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», а тому просить відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши представника скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасника справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України).

Згідно з пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Згідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2020 року ВП №62635308, винесеною Старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремнуком О.І., відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №363/816/20 виданого 18.06.2020 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2020 року до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є : 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження №62635308, Старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремнуком О.І., 30.05.2022 року, 04.11.2022 року та 16.01.2023 року отримано відповідь на запит №139600876, №150604813 та №154083426 з Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника ОСОБА_2 .

Періодичність проведення перевірки майнового стану боржника визначено Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично. При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення коштів боржника без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Отже, зазначений обов`язок з боку виконавця не виконаний: матеріали виконавчого провадження, надані суду, не містять дотримання державним виконавцем вимог ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», в частині встановленої законом періодичності перевірки майнового стану боржника: не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця, є обґрунтована та доведена під час розгляду.

Щодо стягнення судових витрат на користь ОСОБА_2 , суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

13.01.2024 року між ОСОБА_2 (клієнт) та ОСОБА_1 (адвокат) укладено договір №24/2 про надання правничої допомоги, згідно якого, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбаченим даним договором (п.1.1).

11.02.2024 року між ОСОБА_2 (клієнт) та ОСОБА_1 (адвокат) укладено додатковий договір №1 до договору №24/2 від 13.01.2024 року про надання правничої допомоги згідно якого, сторони дійшли згоди, що клієнт сплачує гонорар адвокату пов`язаний з досудовою підготовкою, збирання доказів та ведення справи №363/545/24 та при визначені розміру складових гонорару адвоката було враховано складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини та погоджено розмір гонорару який є розумним та враховано можливий витрачений адвокатом час в майбутньому та який становить 5 000,00 грн. (п.6.2.1.).

Крім того, 11.02.2024 року ОСОБА_2 (клієнт) та ОСОБА_1 (адвокат) складено акт №24/2-1 про передачу прийняття правничої (правової допомоги).

Згідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Вищевказана правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18), від 15.06.2021 року по справі №159/5837/19.

Отже, суд приходить до висновку, що з Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 23, 56, 73 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії Старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчук Олександра Ігоровича щодо винесення 26 січня 2024 року постанови про стягнення виконавчого збору протиправними.

Скасувати постанову від 26 січня 2024 року про стягнення виконавчого збору Старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчук Олександра Ігоровича у виконавчому провадженні ВП №62635308.

Стягнути з Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Рудюк