Провадження номер № 2/0186/288/24
Справа № 186/276/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.,

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що від шлюбу з відповідачем має дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

В червні 2021 року відповідач виїхала в Полтавську область, з сином спілкується не часто, виключно в телефонному режимі, частково приймає участь в його вихованні, матеріально дитину не утримує.

У 2022 році він звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком та припинення стягнення аліментів.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, визначено місце проживання дитини разом з батьком - позивачем по справі та звільнено позивача від сплати аліментів на користь відповідача на утримання сина.

Відповідач має змогу утримувати дитину, оскільки є працездатною, працює, інших утриманців не має.

Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку /доходу/, щомісячно, до повноліття дитини.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала, про дату розгляду справи повідомлена належним чином, у телефонному режимі повідомила суд, що з позовом згідна, просить розглянути справу в її відсутність.

Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі .

Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 від 03 грудня 2013 року підтверджується, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/986/22 від 13 жовтня 2023 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, підтверджується, що місцем проживання дитини - ОСОБА_3 , 2013 року народження, визначене місце проживання його батька - ОСОБА_1 ; звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 .

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що з урахуванням матеріального становища позивача, який надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов`язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, відповідач є працездатною особою, даних про інших утриманців суду не надано, з урахуванням приписів ч.2 ст.183 СК України, суд вважає, що з останньої слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позов задоволено, позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 1 211,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 6, 9, 18, 76, 77, 78, 79, 80, 89, 258, 263, 264 ЦПК України, ст.ст.75, 80, 84, 91,180,182 Сімейного Кодексу України, - суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину - задовільнити.

Стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Комсомольськ, Полтавської області, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2024 року, до повноліття дитини, допустивши рішення суду до негайного виконання в межах місячної суми стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1 211 (однієї тисячі двохста одинадцяти) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.А.Янжула.