23.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/3083/24
Справа № 205/3083/24
Провадження 2-з/205/337/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

23 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Бондар В.А., ознайомившись із заявою позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2024 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

19.04.2024 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Підставою забезпечення позову позивачем зазначено те, що є ризик істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем ОСОБА_2 подано до суду заяву про розірвання шлюбу із позивачем, і, на думку позивача, отримавши рішення суду про розірвання шлюбу, відповідач, як власник зазначеної квартири, може нею розпорядитись на власний розсуд.

Ознайомившись із змістом заяви та матеріалами цивільної справи, суд доходить висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-151 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви позивача про забезпечення позову судом встановлено, що предметом позову є поділ нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу.

Згідно із ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що між сторонами існує реальний спір, пов`язаний із поділом нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , оскільки наявний зв`язок між вказаним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позову, спосіб забезпечення є співмірним, достатнім, пропорційним та доцільним заходом забезпечення з огляду на зміст заявлених позовних вимог, а невжиття заходів забезпечення позову, у випадку задоволення позовних вимог, може в подальшому унеможливити виконання рішення суду у цій справі, а тому суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. за реєстровим номером 3065.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Федотова В.М.

.