Дата документу 25.03.2024
Справа № 501/2634/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС»

до

відповідачів:

1 ОСОБА_1

2 ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних за користування грошовими коштами,

учасники справи не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» 06.07.2023 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами, згідно якого просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 40 437,29 грн., яка складається з 28 639,01 грн. інфляційних втрат, 11 798,28 грн. 3% річних за користування коштами та вирішити питання про стягнення судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що 03.12.2007 між ТОВ "Український промисловий Банк" та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №05/11/2007/840-К/1138, згідно якого банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 12 562,00 Доларів США в порядку та на умовах визначених цим кредитним договором.

Рішенням Іллічівського міського суду від 08.11.2012 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра`до Ульяницького Дмитра Володимировича, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 130972,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» суму сплаченого судового збору в розмірі 1309,72 грн.

Правовідносини, що були предметом судового розгляду витікали з договору «Автопакет» №05/11/2007/840-К/1138 від 03.12.2007.

Між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшен» 26.02.2020 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №GL2N79746, відповідно до умов якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором «Автопакет» №05/11/2007/840/-К/1138 від 03.12.2007 року.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 01.06.2020 замінено сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» () її правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (04108, м. Київ, проспект Правди, будинок 31-А, ) у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Іллічівським міським судом Одеської області у справі №1511/996/2012 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказує в позові, що з відповіді Головного сервісного центру МВС від 06.05.2020 за вих. №31/424аз, предмет застави автомобіль марки Peugeot 307 XSI, 2003 року випуску зареєстрований за ОСОБА_1

Приватним виконавцем Бондаревим Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71967635 з примусового виконання виконавчого листа №1511/996/2012, виданого 01.05.2023 Іллічівським міським судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_1 .

З відповіді приватного виконавця від 19.06.2023 за вих. №883 залишок заборгованості складає 130972,43 грн.

Позивач в позовній заяві зазначає, що рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.11.2012 не виконане боржником а тому в силу ст.526 та ст.599 ЦК України відповідач повинен сплатити 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем разом із позовною заявою, сума заборгованості становить розмірі 40 437,29 грн., яка складається з 28 639,01 грн. інфляційних втрат, 11 798,28 грн. 3% річних за користування коштами.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі сторони у справі, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с.54-55).

Відповідач відзиву на позов не надав, в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_2 22.01.2024 надав до суду письмові пояснення (а.с.66), просить суд відмовити в задоволенні позову в частині інфляційних витрат, а для стягнення 3% річних взяти період з 06.07.2020 по 23.02.2022 включно.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 06.07.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.30).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду від 17.07.2023 позовну заяву залишено без руху (а.с.35-35).

Відповідач (представник відповідача) в судові засідання не з`являлися, що не перешкоджає продовженню розгляду справи без їх участі на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст.ст.13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що провадження в цій справі відкрито ще 17.07.2023 (існує тривалий розгляд справи), тому з метою уникнення порушень вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна та яка гарантує кожному учаснику процесу право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд дійшов до висновку про продовження розгляду справи без участі сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 03.12.2007 між ТОВ "Український промисловий Банк" та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено Кредитний договір N05/11/2007/840-К/1138, згідно якого банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 12 562,00 Доларів США в порядку та на умовах визначених цим кредитним договором (а.с.8-11).

Рішенням Іллічівського міського суду від 08.11.2012 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра`до Ульяницького Дмитра Володимировича, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 130972,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» суму сплаченого судового збору в розмірі 130, 72 грн.

Правовідносини, що були предметом судового розгляду витікали з договору «Автопакет» №05/11/2007/840-К/1138 від 03.12.2007.

Між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшен» 26.02.2020 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № GL2N79746, відповідно до умов якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором «Автопакет» №05/11/2007/840/-К/1138 від 03.12.2007 року (а.с.12-15).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 01.06.2020 замінено сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» () її правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (04108, м. Київ, проспект Правди, будинок 31-А, ) у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Іллічівським міським судом Одеської області у справі №1511/996/2012 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.19).

З відповіді Головного сервісного центру МВС від 06.05.2020 за вих. №31/424аз, предмет застави автомобіль марки Peugeot 307 XSI, 2003 року випуску зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с.20).

Приватним виконавцем Бондаревим Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71967635 з примусового виконання виконавчого листа №1511/996/2012, виданого 01.05.2023 Іллічівським міським судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.21-22).

З відповіді приватного виконавця від 19.06.2023 за вих. №883 залишок заборгованості складає 130972,43 грн. (а.с.23-24).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем разом із позовною заявою, сума заборгованості становить розмірі 40 437,29 грн., яка складається з 28 639,01 грн. інфляційних втрат, 11 798,28 грн. 3% річних за користування коштами (а.с.7).

ІV. Оцінка Суду.

Із правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України слідує, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки згідно статті 257 ЦК України.

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за увесь час прострочення, таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на позов про стягнення 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, як наслідок, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передують подачі такого позову.

Дане підтверджено висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12; від 4 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц; від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18.

Отже, з ухваленням 08.11.2012 у справі №1511/996/2012 рішення про стягнення заборгованості зобов`язання не припинилось (за положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином); невиконання відповідачами грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, яке має наслідком відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми 130 972,43 грн. за час прострочення, який визначається з моменту порушення грошового зобов`язання до його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову.

Позов про стягнення 3% річних подано до суду 06.07.2023; позовні вимоги про стягнення 3% річних заявлено за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, тобто з перевищенням трирічного строку, який перебував подачі позову.

Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних від 130 972,43 грн. як суми прострочення грошового зобов`язання за за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становлять 11798,28 грн.

Даний розрахунок не спростований відповідачами.

Разом з тим, представник відповідача ОСОБА_2 22.01.2024 надав до суду письмові пояснення (а.с.66), просить суд відмовити в задоволенні позову в частині інфляційних витрат, а для стягнення 3% річних взяти період з 06.07.2020 по 06.07.2023 включно.

Фактично представником відповідача ОСОБА_2 заявлено про застосування строку позовної давності до виниклих правовідносин сторін.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1, 5 ст.261 ЦК України).

Щодо застосування позовної давності при солідарному обов`язку, то у постанові КЦС ВС від 26.06.2019 у справі № 521/19151/14-ц зазначено про те, що у пункті 139 постанови ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16-ц (провадження №14-208цс18) зроблено висновок, що «у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності».

Тобто при солідарному обов`язку будь-який із відповідачів може заявити про застосування позовної давності.

Отже, таку вимогу одного із відповідачів, який є солідарним боржником з іншими, слід розглядати стосовно всіх відповідачів по справі.

Враховуючи, що відповідачами рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.11.2012 не виконано та заборгованість за договором авто пакет №05/11/2007/840-К/1138 від 03.12.2007 не сплачена, тому право на стягнення сум на підставі ст.625 ЦК України у позивача виникає за час прострочення, і діє до моменту його усунення та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Сума інфляційних втрат за прострочення тіла кредиту та відсотків, стягнутих рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.11.2012 солідарно з відповідачів у розмірі 130 972,43 грн.

Період нарахування в межах позовних вимог становить з 06.07.2020 по 06.07.2023, виходячи із індексів інфляції в України згідно офіційних статистичних даних за період з 06.07.2020 по 06.07.2023: 130 972,43 грн. * 0,12589 (сукупний індекс інфляції) = 16488,12 грн.

Сума трьох процентів річних за прострочення тіла кредиту та відсотків, стягнутих рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.11.2012 солідарно з відповідачів у розмірі 130 972,43 грн. становить, виходячи з наступного розрахунку грн 130 972,43 грн. (сума заборгованості) х 3% х 1095 (кількість днів прострочення) /365/100 = 11788,00 грн.

Суд, враховуючи доводи письмових пояснень представника відповідача ОСОБА_2 , оскільки рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.11.2012, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом не виконано і правова природа заборгованості залишається незмінною, то позивач має право на отримання інфляційних витрат та 3% річних в межах строку позовної давності, яка підлягає застосуванню на підставі своєчасно поданої одним із солідарних боржників відповідачів по справі такої заяви.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних за користування грошовими коштами задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» () заборгованість у розмірі 28276,12 грн., яка складається з 16488,12 грн. інфляційних втрат, 11788,00 грн. 3% річних за користування коштами та судові витрати усправі у розмірі 2684,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко