П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/8875/22

Провадження № 22-ц/4815/384/24

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області : суддя Галінська В.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

19 грудня 2023 року в м. Рівне

Повний текст рішення складено: 28 грудня 2023 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталія Олексіївна; про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (далі ТОВ "ФК "Форінт" або товариство) пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення 41 730 гривень неповернутого авансового внеску, 3% річних у розмірі 2307,11 гривень та інфляційні втрати у розмірі 12 512,31 гривень.

Мотивуючи свої вимоги, товариство покликалось на те, що 29 листопада 2019 року ним направлено приватному виконавцю виконавчого округу Рівненської області Домецькому О.І. заяву №2/2019/11/1295 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 5019/1317/12, виданого Господарським судом Рівненської області 23 червня 2014 року, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельне підприємство "Олеся" (далі - ТОВ ВТП "Олеся") на користь ТОВ "ФК "Форінт" заборгованості. У той же день для можливого відшкодування витрат виконавчого провадження позивач на рахунок приватного виконавця сплатив авансовий внесок в розмірі 41 730 гривень. 04 грудня приватний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 60792459 з примусового виконання вказаного наказу господарського суду. Проте рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців № 25 від 27 грудня 2019 року діяльність приватного виконавця була зупинена на один місяць. 31 липня та 11 серпня 2020 року ТОВ "ФК "Форінт" надсилало ОСОБА_1 заяву про повернення виконавчого документа стягувачу, де також просило повернути авансовий внесок. Так, 27 серпня 2020 року приватним виконавцем в межах виконавчого провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 22 жовтня 2020 року застосовано до приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Домецького О.І. дисциплінарне стягнення у виді припинення діяльності приватного виконавця, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 06 листопада 2020 року № 3873/5. Однак на час пред`явлення позову ОСОБА_1 не повернув ТОВ "ФК "Форінт" авансовий внесок в розмірі 41 730 гривень, незважаючи на неодноразові вимоги позивача. Хоча згідно з п. 1 ч. 1, ч., 3 ч. 4 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. У разі повернення виконавчого документу з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2023 року залучено до участі у справі приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О., як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Форінт" 41 730 гривень безпідставно отриманих грошових коштів, 3% річних у розмірі 2 307,11 гривень, 12 512, 31 гривень інфляційних збитків та 2481 гривню судового збору.

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що позивачем неправильно визначено предмет позову, а саме про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, оскільки їх було отримано в рамках виконавчого провадження як авансовий внесок для відшкодування можливих витрат у ході здійснення провадження. При цьому зважав на те, що відповідно до рішення Конституційного Суду України №2-р(11)2019 від 15 травня 2019 року у справі №3-368/2018 у стягувача не було обов`язку сплачувати авансовий внесок. Стверджував, що в ході виконавчого провадження ним було здійснено певні виконавчі дії щодо майна боржника із залученням суб`єктів оціночної діяльності та господарювання з метою складення документів та подальшої реалізації дій з виконання судового рішення. Тобто авансовий внесок стягувача було використано. На переконання автора апеляційної скарги, наведені позивачем обґрунтування та вимоги повинні вирішувати шляхом подання в передбаченому ст.447 ЦПК України скарги або ж в межах пред`явленого в порядку адміністративного судочинства позову. Крім того, оскільки діяльність приватного виконавця Домецького О.І. було зупинено, а згодом припинено, то належним відповідачем у справі повинна бути приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О., адже саме їй було передано відповідне виконавче провадження.

З наведених мотивів просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши постанову, якою в позові відмовити.

У поданому відзиві представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом попередньої інстанції встановлено, і ці обставини сторонами не заперечуються та визнаються, що 29 листопада 2019 року ТОВ "ФК "Форінт" надіслало приватному виконавцю виконавчого округу Рівненської області Домецькому О.І. заяву № 2/2019/11/1295 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 5019/1317/12, виданого Господарським судом Рівненської області 23 червня 2014 року, про стягнення з ТОВ ВТП "Олеся" на користь ТОВ "ФК "Форінт" заборгованості.

Того ж дня для можливого відшкодування витрат виконавчого провадження ТОВ "ФК "Форінт" на рахунок приватного виконавця Домецького О.І. сплачено авансовий внесок в розмірі 41 730 гривень.

04 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Домецьким О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60792459 з примусового виконання вказаного наказу № 5019/1317/12.

Рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців № 25 від 27 грудня 2019 року діяльність приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Домецького О.І. було зупинено строком на один місяць. Підставою для зупинення стало необґрунтоване ненадання інформації на запит Міністерства юстиції України під час розгляду скарги на його дії, а також повторна неявка на засідання Дисциплінарної комісії без повідомлення причин.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 42 ч.3 ст. 43 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" діяльність приватного виконавця зупиняється, зокрема, у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця - на строк, визначений у рішенні Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення. Для поновлення діяльності приватного виконавця, зупиненої на підставі пункту 4 частини першої статті 42 цього Закону, приватний виконавець після закінчення строку зупинення його діяльності зобов`язаний скласти іспит у порядку, передбаченому статтею 33 цього Закону.

Матеріали справи не містять інформації про те, що відповідач з метою поновлення своєї діяльності після закінчення відповідного строку склав відповідний іспит.

Незважаючи на це, 30 грудня 2019 року в межах виконавчого провадження № 60792459 приватним виконавцем Домецьким О.І. здійснено опис та арешт майна боржника (предмета іпотеки), а саме: оздоровчо-розважального комплексу кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " загальною площею 1 717,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,1387 м2, кадастровий номер :01:007:0095, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому до автоматизованої системи виконавчого провадження приватним виконавцем Домецьким О.І. вказаної постанови внесено не було.

18 березня 2020 року приватним виконавцем Домецьким О.І. в межах виконавчого провадження № 60792459 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ "Експерт Реєлт" в особі Куценка А.А. для участі у виконавчому провадженні, а саме для надання висновку (звіту) про ринкову вартість описаного та арештованого 30 грудня 2019 року майна.

13 липня 2020 року приватним виконавцем Домецьким О.І. винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови від 18 березня 2020 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання.

Тоді ж, 13 липня 2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Домецьким О.І. в межах виконавчого провадження № 60792459 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ "Експерт Еліт" в особі Куценка А.А., для надання висновку (звіту) про ринкову вартість описаного та арештованого 30 грудня 2019 року майна.

Жодної інформації про виконання постанов приватного виконавця та надання відповідних звітів матеріали справи не містять, відповідач не надав, а матеріали справи їх не містять.

31 липня 2020 року ТОВ "ФК "Форінт" надіслало ОСОБА_1 заяву № 2/2020/07/2981 про повернення виконавчого документа стягувачу.

11 серпня 2020 року ТОВ "ФК "Форінт" повторно надіслало ОСОБА_1 заяву № 2/2020/08/3030 про повернення виконавчого документа стягувачу.

У вказаних заявах позивач також просив повернути авансовий внесок, сплачений 29 листопада 2019 року в розмірі 41 730 гривень за пред`явлення зазначеного виконавчого документа.

27 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Домецького О.І. в межах виконавчого провадження № 60792459 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Разом з тим рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 22 жовтня 2020 року, яке оформлене протоколом № 43, задоволено подання Міністерства юстиції України та застосовано до приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Домецького О.І. дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Спірні правовідносини виникли з того приводу, що стягувач заявив вимоги про повернення відповідачем авансового внеску у повному розмірі.

Повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Форінт" 41730 гривень безпідставно отриманих грошових коштів, 3% річних у розмірі 2307,11 гривень та 12 512,31 гривень інфляційних втрат.

Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки нормами ст. 1212 ЦК України про те, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З наведеним погоджується і колегія суддів.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки є необґрунтованими, зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, є непослідовними, взаємовиключними та суперечливими. Частково цим аргументам судом попередньої інстанції уже надано вичерпну і об`єктивну оцінку, а решта не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

Згідно із п. 1 ч. 1, ч., 3 ч. 4 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. У разі повернення виконавчого документу з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Відповідно до п.3 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 авансові внески стягувачів використовуються виконавцем для здійснення витрат виконавчого провадження в порядку, визначеному пунктом 17 розділу VII цієї Інструкції. Про використання авансового внеску виконавець готує звіт, в якому наводить перелік витрат виконавчого провадження, здійснених за рахунок авансового внеску, із зазначенням сум коштів, сплачених на фінансування кожної з витрат. Звіт про використання авансового внеску підписується виконавцем та залишається в матеріалах виконавчого провадження. Якщо витрати виконавчого провадження було здійснено за рахунок авансового внеску стягувача, ці кошти перераховуються стягувачу як повернення авансового внеску за рахунок стягнутих з боржника витрат виконавчого провадження. У разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок повертається стягувачу не пізніше трьох робочих днів з дня винесення відповідної постанови.

Між тим, як встановлено судом із наявних в матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження, звіт про використання авансового внеску приватним виконавцем Домецьким О.І. відсутній.

Як у міському суді так і в суді апеляційної інстанції, відповідачем не доведено вчинення виконавчих дій, зокрема у тих обсягах та вартості, які б покрили суму авансового внеску стягувача, тобто його відповідні заперечення є голослівними і не ґрунтуються на фактах.

Поготів, рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців № 25 від 27 грудня 2019 року діяльність приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Домецького О.І. зупинено.

Зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.

Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків.

Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права.

Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Спірні правовідносини всупереч аргументам автора апеляційної скарги підлягають вирішенню загальним судом у порядку цивільного судочинства в межах позовного провадження, адже їхнім предметом є повернення безпідставно набутого майна на підставі ст. 1212 ЦК України.

У контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, про що зазначалося відповідачем, апеляційний суд дійшов висновку, що фактично спірні правовідносини стосуються реалізації права позивача на захист майнових прав.

Отже, оскільки предметом розгляду у справі не є вимоги про оскарження рішення, дій чи бездіяльності приватного виконавця, тому вказаний позов не може бути віднесений до адміністративної юрисдикції як такий, що підлягає розгляду адміністративним судом на підставі ч.2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.1 ст. 287 КАС України.

Крім того, предметом розгляду не є заявлені на підставі ст. 339 ГПК України вимоги про оскарження дій приватного виконавця під час виконання судового рішення у господарській справі, адже саме наказ господарського суду перебував на виконанні у приватного виконавця. Тобто спір між сторонами не може бути віднесений до господарської юрисдикції виключно на відповідній підставі.

З огляду на суб`єктний склад спору, предмет позову (повернення безпідставно набутого майна) та характер спірних правовідносин (приватноправовий) колегія суддів вважає, що спір підлягає до розгляду за правилами цивільного судочинства.

Щодо посилань заявника на недодержання судом норм процесуального права, то згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України такі порушення можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, відповідач не надав, а апеляційним судом здобуто не було.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, колегія суддів ураховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В.Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.О. Гордійчук