Справа № 474/895/23
Провадження № 2/474/33/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

18.03.24р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

04.08.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - позивач, ТОВ "ЄАПБ") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідачка), в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 687894372 у розмірі 25 239 грн. 16 коп., з яких: 9 007 грн. 38 коп. - сума заборгованості по основному боргу; 16 231 грн. 78 коп. - сума заборгованості по відсоткам.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.12.2019р. між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачкою було укладено кредитний договір № 687894372.

Відповідно до реєстру боржників № 82 від 11.06.2020р. до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", право грошової вимоги за кредитним договором № 687894372, перейшло до ТОВ "Таліон Плюс".

20.10.2022р. між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ЄАПБ" було укладено Договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ "Таліон Плюс" передало за плату належні йому права вимоги до боржників ТОВ "ЄАПБ", в тому числі, згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 20.10.2022р., і право грошової вимоги до відповідачки в сумі 25 239 грн. 16 коп., з яких: 9 007 грн. 38 коп. - сума заборгованості по основному боргу; 16 231 грн. 78 коп. - сума заборгованості по відсоткам.

Посилався на Закон України "Про електронну комерцію" та підписання договору відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

За таких обставин позивач просив стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором № 687894372 у заявленому розмірі.

Ухвалою суду від 12.09.2023р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Цією ж ухвалою судом від позивача витребувано:

1) первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження факту та сум отриманих і повернутих відповідачкою кредитних коштів та розрахунку позовних вимог за весь період існування кредитних відносин з відповідачкою щодо кредитного договору від 30.12.2019р., а саме за період з 30.12.2019р. по 30.06.2023р. (дату, станом на яку позивачем визначена заборгованість);

2) розрахунок позовних вимог в частині нарахування заборгованості за основною сумою боргу та за відсотками згідно Договору кредиту за період з 30.12.2019р. по 30.06.2023р. (дату, станом на яку позивачем визначена заборгованість), з вказанням:

- окремим рядком суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів та суми коштів зарахованих позивачем на погашення тіла кредиту без урахування комісій, відсотків, штрафних санкцій та інших платежів;

- окремими рядками суми нарахованих комісій, відсотків, штрафних санкцій та інших платежів та суми коштів зарахованих позивачем по вказаним платежам, окремо по кожному із виду платежів, не залежно від заявлених позовних вимог.

01.02.2024р. на виконання ухвали суду від 12.09.2023р. позивачем надано реєстр прав вимоги № 82 від 11.06.2020р. щодо виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та "Таліон Плюс" щодо боржниці за кредитним договором від 30.12.2019р. ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості виконаний ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", та розрахунок заборгованості виконаний ТОВ "Таліон Плюс", а також довідку про зарахування коштів у сумі 20 000 грн. на рахунок позичальниці.

Представники позивача Грибанов Д.В. , Дяченко А.В. , Панкратова Т.В. в судові засідання призначені на 10.10.2023р., 22.11.2023р., 13.12.2023р. та 18.03.2024р. не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у позовній заяві та у заяві представниці Дяченко А.В. від 21.09.2023р., у заяві представниці Панкратової Т.В. останні просили розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача, дали згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідачка в судові засідання призначені 10.10.2023р., 22.11.2023р., 13.12.2023р. та 18.03.2024р. не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи.

Судове засідання призначене 31.01.2024р. не відбулося з огляду на тимчасову втрату працездатності головуючим суддею через травму з 02.01.2024р. по 16.02.2024р.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

18.03.2024р. судом, в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами.

Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне.

30.12.2019р. між відповідачкою та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (далі - ТОВ "МШФД") було укладено договір № 687894372, згідно п.п. 1 - 1.6 розділу 1 якого, сторони погодили, що товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої цілі, на суму 20 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом нараховані відповідно до п.1.4 договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. Кредит надається строком на 30 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (процентна ставка) починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65% річних. Розрахунок сукупної вартості кредиту та Термін платежу зазначені у Графіку розрахунків який є невід`ємною частиною договору.

У п. п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.16 розділу 4 договору № 687894372 сторони дійшли згоди, що невід`ємною частиною договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ" ТОВ "МШФД". Уклавши договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений та повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua. У випадку користування кредитом понад строк встановлений п. 1.3 договору (30 днів) зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку якщо встановлена п.1.4 договору процентна ставка менша ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. п. 1.4-1.5 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом як 1,70% за кожен день користування кредитом починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. При цьому, проценти нараховані згідно п. 4.2 та 4.3 договору після закінчення строку кредиту визначеного п.1.3 договору є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, у розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України. У всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України "Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Та, що цей договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Договір № 687894372 підписаний позичальницею ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором GES6295H (відправлено 30.12.2019 20:24:20 та введено 30.12.2019 20:27:35).

Згідно платіжного доручення № 7f8b3cca-dc9d-4d2f-99df-8ddbe8ad2513 від 30.12.2019р. платника ТОВ "МШФД", отримувачем коштів значиться ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , кредитний рахунок № НОМЕР_2 , сума кредиту 20 000 грн. 00 коп., призначення платежу - переказ коштів згідно договору № 687894372 від 30.12.2019р. для зарахування на платіжну картку. Безкотівкове зарахування Мoneyveo SFD Visa Transfer.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 82 від 11.06.2020р., який наданий позивачем на ухвалу суду від 12.09.2023р., у ньому зазначена інформація про те, що 11.06.2020р. ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "МШФД" на виконання договору факторингу № 28/1118-01 укладеного ними 28.11.2018р. підписали вказаний реєстр прав вимоги про наступне: порядковий номер 3035, боржниця ОСОБА_1 , кредитний договір № 687894372, дата договору 30.12.2019р., заборгованість по основному боргу 9 007грн. 38 коп., заборгованість по відсоткам 15 619 грн. 26 коп., всього сума боргу 24 626 грн. 64 коп., сума фінансування 1 351 грн. 11 коп. Сума фінансування до сплати визначена додатковою угодою № 21 від 01.04.2020р. Даний реєстр прав вимоги набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками.

20.10.2022р. між ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) було укладено Договір факторингу № 20102022, за умовами якого (п. 2.1) ТОВ "Таліон Плюс" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняла їх та передала грошові кошти в розпорядження ТОВ "Таліон Плюс" за плату, на умовах, визначених договором.

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022р., укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 687894372, в загальній сумі 25 239 грн. 16 коп. (9 007 грн. 38 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 16 231 грн. 78 коп. - сума заборгованості за відсотками).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 687894372 від 30.12.2019р. виготовленим ТОВ "ФК "ЄАПБ", за період з 21.10.2022р. по 30.06.2023р., заборгованість позичальника за договором № 687894372 значиться як 25 239 грн. 16 коп. (9 007 грн. 38 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 16 231 грн. 78 коп. - сума заборгованості за відсотками).

За розрахунком заборгованості за кредитним договором № 687894372 від 30.12.2019р. виготовленим ТОВ "МШФД" за період з 30.12.2019р. по 11.06.2020р. заборгованість позичальника за договором № 687894372 від 30.12.2019р. значиться до сплати всього у розмірі 24 473 грн. 51 коп. У цьому ж розрахунку зазначено дату продажу - 11.06.2020р.

За розрахунком заборгованості за кредитним договором № 687894372 від 30.12.2019р. виготовленим ТОВ "Таліон плюс" за період з 11.06.2020р. по 21.10.2022р. заборгованість позичальника за договором № 687894372 від 30.12.2019р. значиться до сплати всього у розмірі 25 239 грн. 16 коп. У цьому ж розрахунку зазначено дату придбання - 11.06.2020р.

Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно - телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" № 675-УІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачкою та ТОВ "МШФД" договору кредитної лінії в електронній формі та перерахування їй кредитних коштів згідно його умов.

Разом з тим, суд вважає доцільним зазначити наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018р. у справі № 914/868/17, від 18.074.2018р. у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постановах від 02.11.2021р. та від 28.10.2023р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З матеріалів справи (реєстру прав вимоги № 82 від 11.06.2020р.) вбачається, що 28.11.2018р. між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "МШФД" був укладений договір факторингу № 28/1118-01.

30.12.2019р., тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу ТОВ "МШФД" уклало з відповідачкою договір кредитної лінії № 687894372, за умовами якого надало відповідачці кредит у розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Надалі, 20.10.2022р. між ТОВ "ЄАПБ" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ "Таліон плюс" відступило, а ТОВ "ЄАПБ" набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Отже, кредитний договір між ТОВ "МШФД" та відповідачкою було укладено 30.12.2019р., тобто більше ніж через рік після укладення 28.11.2018р. договору факторингу між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "МШФД".

Право вимоги до відповідачки вказано лише у Реєстрі прав вимоги № 82 від 11.06.2020р. до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. між ТОВ "МШФД" та ТОВ "Таліон Плюс" та у Витязі з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу від 20.10.2022р. № 20102022 від 21.10.2022р. між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ЄАПБ", і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018р.

Копії зазначеного договору факторингу від 28.11.2018р., на який посилався позивач у позові та міститься посилання у Реєстрі прав вимоги № 82 від 11.06.2020р., суду не надано. Тож суд позбавлений можливості встановити, чи було взагалі його предметом право майбутньої вимоги. До того ж, така вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ "МШФД" щодо відповідачки на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018р. не було, та сторони не могли передбачити, що 30.12.2019р. ТОВ "МШФД" буде укладено кредитний договір з ОСОБА_1 .

До того ж у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 687894372 від 30.12.2019р. виготовленим ТОВ "МШФД" міститься запис про дату продажу - 11.06.2020р., а у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 687894372 від 30.12.2019р. виготовленим ТОВ "Таліон плюс" міститься запис про дату придбання - 11.06.2020р. При цьому у Реєстрі прав вимоги № 82 від 11.06.2020р. міститься запис про те, що він вчинений на виконання вимог договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р., який укладений за рік до укладення кредитного договору з відповідачкою, який крім того у додатки до позовної заяви не надано.

Лише на підставі договору факторингу від 20.10.2022р. ТОВ "Таліон Плюс" передало фактору ТОВ "ЄАПБ" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак, право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_1 в даний пакет не могло увійти.

Таким чином, позивач ТОВ "ЄАПБ" не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором № 687894372 від 30.12.2019р., оскільки кредитний договір був укладений 30.12.2019р., а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ "Таліон Плюс" передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений (згідно позовних вимог та Реєстру прав вимоги № 82 від 11.06.2020р.) 28.11.2018р., тобто задовго до укладення кредитного договору.

Крім того, позивачем не надано суду ані копії договору факторингу від 28.11.2018р., ані доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28.11.2018р. та 20.10.2022р.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного слідує, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. покладаються на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано "19" березня 2024 року.

Суддя Ф.Г. Сокол