"20" березня 2024 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 150/643/23
Номер провадження: 2/150/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 березня 2024 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Суперсона С.П.,

за участі секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Грибанов Д.В., який діє на підставі довіреності від 20 грудня 2022 року, зареєстрованої в реєстрі за № 491, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позов мотивований тим, що 28 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 837471091, відповідно до якого відповідач отримала суму кредитних коштів у розмірі 5 000,00 грн. У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов договору, у останньої виникла заборгованість перед банком в загальному розмірі 17 785,00 грн., яка складається з 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 12 785,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

23 січня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 13898-01/2021, відповідно до якого відповідач отримала суму кредитних коштів у розмірі 4 000,00 грн. У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов договору, у останньої виникла заборгованість перед банком у загальному розмірі 14 560,00 грн., яка складається з 4 000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 10 560,00 грн. заборгованості за відсотками.

Також 13 грудня 2020 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /600774, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2 500,00 грн. Втім, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, у останньої утворилась перед банком заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., яка складається з 2 500,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу та 7 500,00 грн. суми заборгованості за відсотками.

Означені вище банківські установи передали свої права вимоги за договорами факторингу позивачеві ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому остання звернулася до суду з метою захисту своїх майнових прав.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. У разі неявки відповідача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач в судові засідання не з`являється. Судові акти скеровані за адресою реєстрації місця проживання відповідача, на перше та друге судове засідання були вручені адресату особисто, про що містяться при матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву чи заява про визнання позову до суду не надходили. В той же час, судова повістка на третє судове засідання повернулася без вручення адресату. Тому, враховуючи, що при матеріалах справи міститься підтвердження того, що відповідач обізнана про перебування на розгляді суду позовної заяви, що є предметом даного судового розгляду, втім заяви по суті справи до суду не надходили, після чого працівники АТ «Укрпошта» не змогли вручити чергову повістку адресату з підстав відсутності за адресою, а також враховуючи ту обставину, що відповідач не повідомила суд про зміну місця проживання чи перебування, слід дійти висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

Тому, ухвалою суду від 20 березня 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні при ній докази, вирішив наступне.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 837471091, суд не вбачає підстав для задоволення цієї частини позовних вимог з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 28 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 837471091 (а.с. 10-13).

Згідно вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн.

Позовна заява та додані до неї документи свідчать про те, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 14-16).

31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

Після чого 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому борги, в ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, зокрема й до боржника ОСОБА_1 (а.с. 17-19).

Позивач посилається перед судом на те, що з огляду на наведене, він набув право вимоги заборгованості за кредитним договором № 837471091 до боржника ОСОБА_1 , з огляду на те, що банком було відступлено позивачеві право вимоги згідно договору факторингу.

Однак, суд не погоджується з даним твердженням, адже договір відступлення, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» у 2018 році, додаткова угода до договору укладена 31 грудня 2020 року, в той час як кредитний договір з ОСОБА_1 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено 28 лютого 2021 року.

Тобто, на момент укладення договору факторингу та додаткової угоди, ОСОБА_1 не зверталася до банку щодо надання їй кредитного договору, а відтак договірних зобов`язань між нею та банком не виникло.

Крім цього, в позовній заяві позивач посилається на реєстр боржників № 132 від 04 травня 2021 року до договору факторингу, втім такий суду надано не було та при матеріалах справи відсутній.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За таких обставин, не відбулося передачі прав вимоги за договором факторингу від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс».

Відповідно, позивач, уклавши 20 жовтня 2022 року договір факторингу з ТОВ «Таліон Плюс», не набув прав вимоги щодо заборгованості ОСОБА_1 .

Тому, у даній частині позову слід відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами № 13898-01/2021 та № /600774 суд встановив наступне.

23 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 13898-01/2021. За вказаним договором відповідач отримала суму кредитних коштів у розмірі 4 000,00 грн. (а.с. 25-28).

11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 29-32).

Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників згідно додатку № 2 , після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною вказаного договору.

Відповідно до реєстру боржників № 2 від 11.08.2021 до договору факторингу № 11082021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 14 560,00 грн., з яких:

-4 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 10560,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім цього, 13 грудня 2020 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /600774. Згідно вказаного кредитного договору відповідачеві було надано суму кредитних коштів у розмірі 2 500,00 грн. (а.с. 38-43).

09 грудня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 09122021, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймах належні ТОВ «КУ «ЄКГ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 44-48).

Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників згідно додатку № 2 , після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною вказаного договору.

Відповідно до реєстру боржників від 09 грудня 2021 року до договору факторингу № 09122021 від 09 грудня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 000,00 грн., з яких 2 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 7 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Ст. 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Ст. 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

Аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що відповідно до умов договорів факторингу від 11 серпня 2021 року № 11082021 та від 09 грудня 2021 року № 09122021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитними договорами №13898-01/2021 та № /600774 щодо прав грошової вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ст.1049 ЦК України).

За приписами ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, в тому числі, з договорів.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Аналіз досліджених та оцінених судом доказів, що надано позивачем свідчить про те, що між відповідачем та Банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідач боржником. Позивач умови договору виконав, відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитів та сплати відсотків за користування кредитами не виконує, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість за кредитними договорами, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками.

За наведених обставин, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 13898-01/2021 в розмірі 14 560,00 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень та за кредитним договором № /600774 в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Відповідно до 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на те, що при матеріалах справи міститься платіжне доручення від 05 грудня 2023 року, яким підтверджено понесення позивачем витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду з цим позовом у розмірі 2 684,00 грн., вказані кошти підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.10, 11, 81, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, реквізити рахунку: IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк» ) заборгованість за кредитним договором № 13898-01/2021 в розмірі 14 560,00 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, реквізити рахунку: IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк» ) заборгованість за кредитним договором № /600774 в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, реквізити рахунку: IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») судовий збір в розмірі 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на протязі тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН