У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2024 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Маслак В.П., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №296/11395/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКАПІТАЛ+» про визнання правочину недійсним, третя особа Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Житомирській області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , в листопаді 2023р. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом та відповідно до змісту позовних вимог просить:

- визнати недійсним договір дарування автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER 200, 2019 р.в., зареєстрованого 10.05.2019р., об`єм двигуна 4461 см3 №1844/2023/4119524 від 24.10.2023, що укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та скасувати державну реєстрацію вказаного транспортного засобу;

- визнати недійсним договір комісії №7990/23/3/021631 від 24.10.2023 року, що укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «АВТОКАПІТАЛ+»;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу автобусу марки Рута 25, 2012 р.в, зареєстрований 03.07.2013р., об`єм двигуна 2890 см3 №799/23/008673 від 25.10.2023 року, що укладено між ТОВ «АВТОКАПІТАЛ+» та ОСОБА_4 та скасувати державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

В подальшому 28.02.2024р. від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, 2019 р.в., зареєстрований 10.05.2019р., об`єм двигуна 4461 см3, він код №JYMCV02X04277655 та автобус марки Рута 25, 2012 р.в, зареєстрований 03.07.2013р., об`єм двигуна 2890 см3, він код №Y7X254216C0000126, які належать ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 28.02.2024р. заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, 2019 р.в., зареєстрований 10.05.2019р., об`єм двигуна 4461 см3, він код №JTMCV02X04277655 та автобус марки Рута 25, 2012 р.в, зареєстрований 03.07.2013р., об`єм двигуна 2890 см3, він код №Y7X254216C0000126 із забороною відчуження. Ухвала підлягає негайному виконанню.

На адресу суду 21.03.2024р. від представника позивача повторно надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, 2019 р.в., зареєстрований 10.05.2019р., об`єм двигуна 4461 см3, він код №JYMCV02X04277655, оскільки 02.03.2024р. вищевказаний транспортний засіб згідно ЄДРТЗ за ОСОБА_4 не значиться, тобто на думку представника позивача був незаконно відчужений.

Як визначено ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з висновками, викладеними у п. п. 77-82 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 Велика Палата Верховного Суду нагадує, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27) застосування аналогії дозволило замінити одного відповідача двома, що і забезпечило справедливість постанови.

Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про можливість застосування до даних правовідносин норм глави 2 розділу 3 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що арешт на автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, 2019 р.в., зареєстрований 10.05.2019р., об`єм двигуна 4461 см3, він код №JTMCV02X04277655 накладено ухвалою суду від 28.02.2024р., відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача від 20.03.2024р. про забезпечення позову шляхом повторного накладення арешту на вищевказаний автомобіль.

Керуючись статями151,154,260-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №296/11395/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКАПІТАЛ+» про визнання правочину недійсним, третя особа Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Житомирській області - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення через Корольовський районний суд м. Житомира.

Суддя В. П. Маслак