Справа №: 398/1007/23
провадження №: 2/398/279/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" лютого 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

з участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

представника позивача адвоката Ульянова Р.А.,

представника відповідача адвоката Гулян Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків від втрати автомобіля та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Ульянов Р.А., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків від втрати автомобіля та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є підприємцем та здійснює свою діяльність, в тому числі через надання послуг зі зберігання транспортних засобів на автомобільній стоянці по вул. Героїв Сталінграда, 16 в м. Олександрія. Позивач є власником автомобілю «Ноnda CR-V», 2017 року випуску, VIN код авто НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . У березні 2021 року цим автомобілем користувався її син ОСОБА_3 . 29.03.2021 року ОСОБА_3 передав вказаний автомобіль на зберігання відповідачу, оплатив кошти за його зберігання охоронцю стоянки. Про прийняття автомобіля було здійснено відповідний запис в журналі, який зберігався у охоронця. 31.03.2021 року син виявив відсутність автомобілю на стоянці, а охоронець, до якого він звернувся пояснити причину відсутності авто не зміг. За фактом викрадення автомобіля внесено відомості до ЄРДР за №0000276 від 01.04.2021 року та розпочато досудове розслідування. На теперішній час зазначене кримінальне провадження не є закінченим, підозру жодній особі не оголошено. Автомобіль було викрадено зі стоянки таємно, внаслідок недбалого ставлення відповідача або працівників до виконання своїх зобов`язань з охорони транспортного засобу. Зокрема при зберіганні автомобіля було порушено п.п.21-23 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджені постановою КМУ №115 від 22.01.1996 року. Посилаючись на ст.951, 977 ЦК України просить стягнути з відповідача збитки від втрати автомобіля, які відповідають його вартості 792659,41 грн., та 50000 грн. моральної шкоди, яку вона зазнала в наслідок страждань від втрати майна, яке для неї представляло значну цінність.

Ухвалою суду від 06.03.2023 року провадження по зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання /а.с.25/.

Ухвалою суду від 05.04.2023 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на об`єкт нерухомості належний на праві приватної власності відповідачу, в межах заявлених позовних вимог /а.с.63-64/.

На виконання ухвали суду від 06.03.2023 року надійшла заява свідка ОСОБА_2 від 10.04.2023 року /а.с.68/.

10.04.2023 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 в якому відповідач позовні вимоги не визнає посилаючись на те, що станом на 30-31.03.2021 року був відсутній укладений між сторонами договір зберігання. На підставі договору оренди площадки стоянки автотранспорту №1/СТ від 01.01.2021 року в строковому платному користуванні ФОП ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка по АДРЕСА_1 , яка належить ЗАТ «РУР ГРУП С.А.». На даній площадці стоянки автотранспорту ФОП ОСОБА_2 надаються два види послуг: послуги зберігання транспортних засобів та послуги з надання місця для паркування. Позивач ОСОБА_1 , а також члени її сім`ї чоловік та син, час від часу ставили машину на майданчику та сплачували за користування місцем для паркування. Станом на березень 2021 року вартість добового розміщення транспортного засобу на майданчику становила 17,00 грн. 29.03.2021 року зранку автомобіль «Ноnda CR-V», що належить позивачу був розміщений на майданчику, за що сплачено 17,00 грн. та здійснено відповідний запис черговим ОСОБА_4 , що підтверджується копією з журналу обліку. По закінченню доби автомобіль продовжував перебувати в межах майданчика, однак кошти за подальше надання послуг позивачем не було сплачено. У зв`язку з цим, 30.03.2021 року черговим, що прийняв зміну, зроблено запис в журналі обліку «Хонда 8817 Грущак з 30.03 борг». За таких обставин, вважає, що в період 30.03-31.03.2021 року між сторонами були відсутні договірні відносини, у зв`язку з чим у відповідача не було обов`язку по зберіганню транспортного засобу позивача. На відповідача не може бути покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої позивачу в наслідок вчинення кримінального правопорушення.Відповідно до ст.937 ЦК України, письмова форма договору зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією (номером ,жетоном), або іншим документом, підписаним зберігачем. Журнал обліку в даному випадку не є доказом укладення договору зберігання, оскільки виконував лише функцію обліку та контролю внесення коштів. Для отримання відшкодування збитків з відповідача позивач має довести: факт наявності укладеного між сторонами договору зберігання транспортного засобу; факт передачі транспортного засобу на зберігання відповідачу; факт проведення оплати саме за зберігання. Також має довести наявність умислу або грубої необережності відповідача. Тому у задоволенні позову просить відмовити /а.с.69-70/.

Ухвалою суду від 08.05.2023 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті, також вирішено клопотання про витребування додаткових доказів /а.с.93/.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ульянов Р.А. /а.с.37, 169-172/ в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Посилаючись на обставини викладені в позові та додаткових письмових поясненнях просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гулян Я.В. /а.с.46, 173-174/ у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених в письмових заявах по суті справи.

Свідок ОСОБА_3 , син позивача, в судовому засіданні показав, що користувався цією стоянкою декілька років, вони живуть неподалік. Це саме зберігальний майданчик, територія огороджена, є шлагбаум який на ніч закривається. У дворі свого будинку авто не ставили, щоб убезпечити від пошкоджень та крадіжки. 29.03.2021 року він з дружиною приїхали на автомобілі його матері «Ноnda CR-V», державний номер НОМЕР_2 , на стоянку. Поставили авто на місце, яке було помічено табличкою з їх номерним знаком їхнє місце. Воно знаходилося неподалік сторожки. Він сплатив 17 грн. за добу та розписався в журналі. При цьому авто не оглядали, клеми з акумулятора він не знімав, документи на авто у нього ніколи не питали, його знали в обличчя. 30.03.2021 року він перебував в м. Кропивницькому. Ключі від авто та документи були вдома. 31.03.2021 року приблизно о 17:00-18:00 годині він прийшов сплатити борг і авто не знайшов. Охоронець не змогла пояснити де авто, сказала, що на момент прийняття зміни авто вже було відсутнє, борг з оплати був. Він зателефонував дружині, сину, останній перебував в м. Києві, вони не знали де авто. Він викликав поліцію. Олександрійський РВП провели огляд місця події, внесли відповідні відомості до ЄРДР. Наразі досудове розслідування триває. В матеріалах кримінального провадження є відео, як авто виїжджає з стоянки, приблизно о 05:30 годині. Вважає, що охоронець у цій порі міг спати. Був впевнений, що авто перебуває під охороною.

Свідок ОСОБА_5 , невістка позивача, в судовому засіданні показала, наприкінці березня 2021 року, ввечері, вона з чоловіком приїхали на автомобільну стоянку, яка розташована по пр. Соборному біля траси. Територія стоянки огороджена сіткою, є приміщення для охорони. Чоловік поставив авто на певне місце, яке позначено номером їх автомобілю, сплатив гроші за стоянку і вони пішли додому. Жінка-охоронець завжди оглядала авто, а чоловіки ні. В той день на зміні був чоловік. Біля свого будинку вони авто не ставили, щоб не пошкодили його. Через день чоловік повідомив, що авто на стоянці немає, запитав у неї - де авто, чи вона його брала. Вона йому повідомила, що не знає, оскільки без нього вона не їздить. Авто на стоянку завжди ставив чоловік.

Заслухавши пояснення присутніх осіб, покази свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов наступного.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобілю Ноnda, модель CR-V, VIN код авто НОМЕР_1 , сірого кольору, 2017 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 /а.с.8/.

Ринкова вартість вказаного автомобілю, або його аналогу, станом на 16.12.2022 року складає 792659,41 грн. /а.с.17-22/.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, має в оренді земельну ділянку по АДРЕСА_1 (в районі АЗМ «РУР») де здійснює підприємницьку діяльність з допоміжного обслуговування наземного транспорту (код згідно КВЕД 52.21), що включає утримання паркувальних майданчиків, платних автостоянок, стоянок для велосипедів, зберігання житлових автофургонів і причепів, приймав на роботу працівників /а.с.58, 98-109, 146/.

ОСОБА_2 у заяві свідка /а.с.68/, поданої в порядку визначеному ст.93 ЦПК України, пояснив, що на вищезазначеній земельній ділянці розташовано майданчик, який 31.03.2021 року використовувався для надання послуг зберігання транспортних засобів, а також надання місць для пакування. З метою обліку часу перебування транспортних засобів на майданчику, контролю за внесенням оплати та обліку щоденних грошових надходжень працівники вели журнал. В березні 2021 року за зберігання транспортного засобу, так і за паркування, діяв тариф 17 грн.

З світлокопії журналу та показів свідків вбачається, що 29.03.2021 року автомобіль «Ноnda CR-V», державний номер НОМЕР_2 , було розташовано на вказаному майданчику, за що сплачено /прийнято оплату/ 17,00 грн. 30.03.2021 року в журналі наявний запис про наявність боргу за власником автомобілю «Ноnda CR-V», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 /а.с.71-73/.

01.04.2021 року, на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, до ЄРДР внесено відомості за №0000276 за ч.2 ст.289 КК України, а саме: у період часу з 30.03.2021 року по 31.03.2021 року група невстановлених осіб, перебуваючи на автостоянці, що охороняється, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Ноnda» модель «CR-V», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , чим завдала матеріальної шкоди /а.с.9, 143, 144/.

Слідчим відділенням Олександрійського РВ УМВС України в Кіровоградській області ведеться досудове розслідування вказаного кримінального провадження, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення до теперішнього часу не встановлено, підозра нікому не оголошена.

Позивач наполягає, що між сторонами було укладено договір зберігання, відповідач, що позивачу надавалися послуги з розміщення транспортного засобу на орендованому майданчику.

Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно із ч.2 ст.937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання, посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Частиною 3 ст.937 ЦПК України передбачено, що прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Пунктами 12, 15, 30 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках № 115, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року, передбачено, що під час оформлення приймання на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про володільця транспортного засобу і транспортний засіб до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписується в ньому. Плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. На всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання. На автостоянці повинен вестися, зокрема, журнал обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів (додаток № 3 до Правил…). Володільцеві транспортного засобу, прийнятого на довготермінове зберігання, видається перепустка за встановленим зразком. Володільцеві транспортного засобу, що користується послугами довготермінового зберігання, надається право на стоянку транспортного засобу в одному й тому ж місці. Плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. Володілець транспортного засобу, який користується послугами автостоянки, зокрема, зобов`язаний: ознайомитися з цими Правилами, розписатися про це в журналі обліку транспортних засобів і виконувати всі вимоги Правил; оформити транспортний засіб на зберігання згідно з вимогами Правил, подати при цьому черговому приймальнику перелік предметів, які знаходяться в салоні (кабіні) транспортного засобу, але не входять до комплекту обладнання та приладів, передбачених заводом-виробником (телевізор, магнітофон, холодильник та інше майно). Перелік повинен бути внесений до журналу обліку транспортних засобів довготермінового або тимчасового зберігання і засвідчений підписами володільця та чергового приймальника; пред`явити транспортний засіб на огляд черговому приймальнику і після належного оформлення поставити його на місце зберігання, зафіксувавши від довільного руху; внести плату, одержати відповідну квитанцію (касовий чек) або перепустку. Автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

У разі коли особа вважає, що їй завдано збитків неналежним виконанням обов`язків за договором зберігання автомобіля, така особа повинна довести обставини як наявності у зберігача як суб`єкта підприємницької діяльності права на здійснення зберігання транспортних засобів на засадах підприємницької діяльності (тобто здійснення такої діяльності на професійній основі), так і укладення між сторонами саме договору зберігання у письмовій формі згідно з вимогами ч.1 ст.937 ЦК України, відповідно до якої зберігач зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності, або наявність між сторонами укладення публічного договору зберігання транспортних засобів.

Позивач не надала суду достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчили би про укладення договору зберігання автомобіля між нею та ФОП ОСОБА_2 .

Запис в журналі здійснений працівником, що містить відомості про модель транспортного засобу, державний номерний знак автомобіля, час та дату заїзду транспортного засобу на майданчик, а також містить підпис особи про прийняття грошових коштів, в розумінні ч.3 ст.937 ЦК України, не підтверджує прийняття автомобіля саме на зберігання.

Аналогічна позиція висвітлена Верховним Судом у постанові № 534/87/16-ц від 09.07.2020 року, та №444/3133/19 від 15.02.2023 року.

Надані Олександрійською ОДПІ копії документів, зокрема копія квитанції №814095 про прийняття у іншого володільця на зберігання транспортного засобу з 30.06.2022 року по 04.07.2022 року та отримання плати в сумі 100 грн. /а.с.101/, підтверджує той факт, що при укладенні ФОП ОСОБА_7 саме договорів зберігання, поклажедавцеві видавалися відповідні квитанції.

Позивачу квитанція, перепустка, номерний жетон чи розписка, не видавалися, що визнається сторонами в судовому засіданні.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не довела факту укладення між нею і відповідачем ОСОБА_2 договору зберігання транспортного засобу, а обставина, що автомобіль у момент його зникнення перебував на автостоянці, не свідчить про наявність договірних правовідносин між вказаними особами, суд приходить до висновку про ввдсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-83, 133, 137, 139, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків від втрати автомобіля та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.02.2024 року.

Суддя: Л.І. Стручкова