Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3169/23 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 72 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Павицької Т.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/3169/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування територіальної громади виконавчого комітету Коростенської міської ради, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 4 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що відповідачка є її рідною дочкою та має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, ухиляється від обов`язків щодо матеріального утримання та виховання дитини. Станом на сьогоднішній день дитина перебуває на утриманні організації КМУСДДС «Віра, Надія, Любов».

Посилається на висновок органу опіки та піклування Коростенської міської ради про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 10 травня 2023 року № 189.

Також пояснила, що має у власності житлову квартиру, отримує стабільний дохід, який достатній для належного забезпечення дитини, утримує підсобне господарство, обробляє земельну ділянку, позитивно характеризується за місцем проживання, тобто може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості.

Таким чином, просила позбавити відповідачку батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її опікуном над неповнолітнім онуком.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 4 вересня 2023 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що активно приймає участь у вихованні сина, займається його матеріальним забезпеченням, отримує пенсію як особа з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому твердження позивачки щодо свідомого ухиляння нею від обов`язку щодо утримання та виховання дитини є надуманими і нічим не доведеними. Заборона на вивезення сина до місця проживання позивачки в Італії жодним чином не свідчить про те, що вона не бажає приймати участь в його утриманні та вихованні, тобто про її свідоме нехтування батьківськими обов`язками.

Посилається на позицію ЄСПЛ, відповідно до якої питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батьків так і для дитини (ст. 166 СК України). Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

Вважає, що у висновку органу опіки та піклування не наведені підстави та аргументи, які б вказували на доцільність позбавлення її батьківських прав. Зокрема, не наведені фактичні обставини ухилення від виконання нею обов`язків щодо виховання дитини. Висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Він є недостатньо обґрунтованим, прийнятим без її участі, у ньому не надано оцінки причинам, за яких позивачка намагається позбавити її батьківських прав, а тому не може бути взятий до уваги при прийнятті рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та пояснила, що належним чином утримує свого сина та виховує його. На даний час вона тимчасово не спілкується із сином, адже він повідомив, що не бажає бачитися з нею. Вважає, що така поведінка дитини зумовлена психологічним впливом позивачки на сина, з якою у неї неприязні стосунки. Також пояснила, що раніше інколи залишала сина на піклування своїм співмешканцям, однак це було зумовлено поважними причинами (оформлення соціальної допомоги тощо). Заперечувала ту обставину, що зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Стверджувала, що створила нову сім`ю та на даний час має належні умови проживання. Пояснила, що є особою з інвалідністю третьої групи та у зв`язку із цим не працює. Звернула увагу на ту обставину, що позивачка не має можливості забезпечити належні умови проживання для її сина, оскільки квартира, в якій вона проживає, складається із двох кімнат, одна з яких належить їй, та у разі позбавлення її батьківських прав вона не надасть згоди на проживання матері у цій кімнаті.

ОСОБА_1 не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та зазначила, що ОСОБА_2 тривалий час зловживає алкогольними напоями, не працює, не турбується про сина, часто залишала його на піклування своїм співмешканцям, яких досить часто змінює. Деякий час відповідачка та онук проживали разом з нею, проте у подальшому ОСОБА_2 змінила місце проживання та разом з дитиною переїхала до чергового співмешканця. Повернувшись з Італії, вона дізналася, що дитину відібрали у матері. На даний час ОСОБА_4 перебуває у комунальному закладі, вона систематично відвідує онука, турбується про нього. Між ними існують тісні тривалі та дружні взаємовідносини, які грунтуються на взаємній любові та повазі. Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України вона намагалася вивезти онука до Італії, де проживає її рідна сестра, проте відповідачка не надала згоду на вивезення дитини за межі України.

Представник позивачки адвокат Дубенчук М.В., не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та пояснив, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 є обгрунтованим й відповідає інтересам дитини.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_5 , заначив, що відповідачка систематично не виконує батьківські обов`язки щодо утримання та виховання свого малолітнього сина. Дитину тричі відбирали у матері та влаштовували до Коростенського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей « Віра, Надія, ОСОБА_6 ». Відповідачка не змінила своє ставлення до дитини та продовжує вести спосіб життя, який негативно впливає на психологічний та емоційний стан дитини.

В судовому засіданні також була з`ясована думка малолітнього ОСОБА_3 , який пояснив, що мати систематично у його присутності вживала алкоголь, проживала з різними чоловіками, залишала його на тривалий час. Вказав, що не бажає проживати разом з матір`ю. Також зазначив, що з бабусею у нього склалися добрі стосунки, адже вони люблять один одного. Бабуся увесь час турбувалася про нього й він бажає, щоб вона була його опікуном, хоче проживати разом з нею. Вважає, що суд першої інстанції вірно вирішив спір.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько хлопчика записаний зі слів матері відповідно до статті 135 СК України.

Досліджений в судовому засіданні висновок органу опіки та піклування Коростенської міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Коростенської міськради від 10 травня 2023 року №189, містить інформацію про те, що мати вихованням сина не займається. Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нині перебуває в Коростенському міському центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Віра, Надія, Любов». В заклад Нікіта влаштований втретє. Мати дитини, ОСОБА_2 , зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, ухиляється від виховання дитини. Таким чином, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з актом обстеження умов проживання від 5 січня 2022 року, затвердженого начальником служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання родини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що умови проживання є задовільними, а також, що утриманням, вихованням та розвитком дитини займається бабуся. Мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с. 12).

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 27 квітня 2023 року, затвердженого начальником служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання родини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що акт обстеження складено у зв`язку з влаштуванням малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Коростенського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей «Віри, Надії, Любові». Гр. ОСОБА_2 поводила себе агресивно, на вигляд була у нетверезому стані. Також вказано, що у приміщенні брудно, розкидані речі. (а.с. 13).

Відповідно до положень ст. 11 Закону України « Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 СК України.

Так, частиною 1 даної норми передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголікам або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Аналіз змісту ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як у сукупності, та й кожен окремо, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька ( матері), так і для дитини, й застосовується судом лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_2 свідомо систематично нехтує своїми батьківськими обов`язками, не забезпечує фізичний та духовний розвиток своєї дитини, байдуже ставиться до сина, матеріально не утримує його та своєю поведінкою негативно впливає на психологічний стан малолітньої дитини.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її малолітнього сина відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Сам по собі факт заперечення ОСОБА_2 проти позову про позбавлення її батьківських прав та подання нею апеляційної скарги не свідчить про її інтерес до дитини, який був відсутній протягом тривалого часу, що й стало підставою для неодноразового влаштування дитини до Коростенського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей.

При цьому законодавець установив гарантії для осіб, позбавлених батьківських прав, у вигляді встановлення побачень з дитиною для осіб, позбавлених батьківських прав, (стаття 168 СК України) та процедури поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України).

Сімейні спори - це категорія спорів, яка потребує уважного та ретельного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та оцінки відповідних доказів на підтвердження чи спростування таких обставин. Особливо вразливими є правовідносини щодо позбавлення батьківських прав, й саме дитина та забезпечення її як найкращих інтересів має бути в центрі уваги при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

Надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, колегія суддів не знаходить підстав для того, щоб не погодитись з таким висновком, оскільки вважає його таким, що не суперечить інтересам дитини. Зазначений висновок був підтриманий представником третьої особи в судовому засіданні, який надав детальні пояснення з приводу спірних правовідносин.

Закон не містить умов та не розрізняє поняття свідомого або не свідомого нехтування батьківськими обов`язками, оскільки вирішення питання про позбавлення батьківських прав здійснюється не як формальна процедура, що має суто юридичні наслідки, а як така, що здійснюється в найкращих інтересах дитини для забезпечення умов для гармонічного її розвитку.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_8 висловив свою думку щодо вирішення даного спору, чітко й однозначно стверджуючи про те, що погоджується з рішенням суду першої інстанції, бажає проживати разом із бабусею, яку любить та яка піклується й дбає про нього. Думка дитини в судовому засіданні була з`ясована у присутності педагогічного працівника Коростенського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей « Віра, Надія, Любов» ОСОБА_9 , яка підтвердила відсутність будь-якого стороннього впливу на думку дитини під час судового засідання, зауваживши при цьому, що така позиція ОСОБА_4 є незмінною протягом тривалого часу перебування дитини у цьому закладі.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про те, що негативне ставлення сина до неї зумовлене виключно психологічним впливом на дитину з боку позивачки. Відхиляючи такі доводи, суд, насамперед, враховує вік дитини, адже хлопчику виповнилося 12 років, й з огляду на міру набуття у такому віці знань, досвіду й розуміння дійсності, вплив на дитину сторонніх осіб не є абсолютним й, на переконання колегії суддів, не може позбавити дитину можливості сформувати власну думку й бачення шляхів вирішення спору, який виник.

Вірним є також й висновок суду першої інстанції про встановлення опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітнім онуком.

Так, відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Частиною третьою статті 60 СК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Статтею 243 СК України визначено, що опіка, піклування встановлюються над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Опіка, піклування над дитиною встановлюються органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Згідно зі статтею 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.

Пунктом 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, передбачено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ( у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом.

Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Аналогічні положення закріплені й у пункті 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88.

У висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради, затвердженому рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 21 лютого 2024 року №98, зазначено про доцільність призначення позивачки опікуном над малолітнім онуком ОСОБА_10 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 4 вересня 2023 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 12 березня 2024 року.