ПОСТАНОВА

іменем України

15 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 396/47/17

провадження № 22-ц/4809/45/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2023 року у складі судді Майстера І.П.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації в Кіровоградській області, про встановлення порядку користування спільним майном.

В обґрунтування позову зазначала, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 18 грудня 2009 року. У цьому будинку вона зареєстрована з 16 жовтня 2008 року, відповідач - з 12 червня 2008 року. Також зареєстровані члени її сім`ї - дочка ОСОБА_3 та онук - ОСОБА_4 , для яких вказаний житловий будинок є єдиним доступним житлом. З лютого 2016 року у зв`язку із вкрай неприязними відносинами та негідною поведінкою відповідача вона та члени її сім`ї були вимушені тимчасово покинути вказаний будинок та перейти проживати до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який зареєстрований на праві власності лише за відповідачем. З лютого 2016 року відповідач чинить їй та її близьким родичам перешкоди у користуванні спільним будинком, що спонукало її порушувати питання щодо встановлення порядку користування спільним майном. З урахуванням того, що разом із ОСОБА_2 проживає її дочка та онук просила виділити їй у володіння та користування житлові кімнати №2 площею 12,1 кв.м та №3 площею 13,4 кв.м, а у володіння та користування ОСОБА_1 - житлові кімнати АДРЕСА_3 площею 8,8 кв.м та №5 площею 7,1 кв.м, інші приміщення в будинку, e тому числі господарські приміщення, які знаходяться на території домоволодіння, залишити у спільному користуванні сторін.

20 лютого 2017 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , служба у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області? про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками (виділення частки). В обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що він, як співвласник 1/2 частки спірного житлового будинку та господарсько-побутових будівель, бажає виділити належну йому частку в натурі. Вказував, що, як випливає з технічного паспорту вказаного житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, оскільки можливо технічно переобладнати житловий будинок в ізольовані квартири. Із запропонованим первісним позивачем варіантом щодо користування житловим будинком ОСОБА_1 не погоджується та вважає, що таким чином порушуються його права, передбачені ч.3 ст.358 ЦК України. Крім того, рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області шлюб між сторонами розірвано, від спільного проживання спільних дітей сторони не мають. Вказував, що зазначені у первісному позові треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають жодних родинних зв`язків із ОСОБА_1 та не є членами його сім`ї.

Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2018 року скасовано. Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , служба у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про встановлення порядку користування спільним майном, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками (виділення частки) передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.242-249).

24 січня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, у якій просив судприпинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 по 1/2 часток з господарсько-побутовими будівлями між власниками, виділити ОСОБА_1 у власність 1/2 частину будинку: веранду площею 4,1 м?, житлову кімнату площею 12,10 м?, житлову кімнату площею 13,40 м?, загальною площею 30 м?, та господарсько-побутові будівлі: гараж "Б", баня "В", сарай "Г", вигрібна яма "4". Виділити ОСОБА_2 веранду площею 7,20 кв.м, веранду площею 3,50 кв.м, сіни площею 4,30 кв.м, житлову кімнату площею 8,8 кв.м, кухню площею 7,10 кв.м, загальною площею 30,9 кв., та господарсько-побутові будівлі: гараж «Б», баня «В», сарай «Г», вигрібна яма «4». Залишити в загальному користуванні за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - басейн для збору води "к2", колодязь інженерних мереж "К1", колодязь інженерних мереж "6", ворота "3", огорожа "1", прибудова "а2" (т.4 а.с.30-35).

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2022 року за клопотанням ОСОБА_2 первісний позов залишено без розгляду (т.4 а.с.73).

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2022 року прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 (т.1 а.с.100-101).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , служба у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками (виділення частки)відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Адвокат Руденко Г.І., яка діє в інтересах ОСОБА_2 15.02.2024 направила клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача (т.5 а.с.92). Одночасно направила клопотання про призначення комплексної оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи, яке ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15.02.2024 було залишено без задоволення, а розгляд справи продовжено без участі сторони відповідача.

Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 12 червня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який у подальшому було розірвано рішенням Новоукраїнського районного суду кіровоградської області від 28 грудня 2016 року по справі 396/1628/16-ц (т.1 а.с.38).

18 грудня 2009 року між ОСОБА_6 (продавцем) та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (покупцями) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, посвідчений державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори, згідно з яким останні набули у власність по 1/2 частині кожен на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Придбане майно складається із житлового будинку (А) загальною площею 45,7 кв. м, житлова площа-34,2 кв. м; веранди (а, а1); сараю (Б,В,Е); бані (Г); погребу (Ж); огорожі (1, 2); воріт (3). Згідно з пунктом 3 договору продаж вчинено за 47000 грн (т.1 а.с.17).

Як убачається зі змісту технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду (інвентарний номер 2151, реєстровий номер 1990/6), складеного 27 грудня 2012, за адресою: АДРЕСА_1 за власниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначені відомості щодо проведеної технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна з будинком площею по внутрішньому обміру (сума граф 7 і 10) 60,5 кв. м, у тому числі загальна (графа 7 - сума граф 8 - житлова і 9 - підсобна) складає 45,7 кв. м (житлова площа - 34,2 кв. м, підсобна 11,4 кв. м); площа приміщення, яка не включена у загальну (графа 10) складає 14,8 кв. м. Самовільно зведених або переобладнаних площ не встановлено (т.1 а.с.170-173).

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , та призначено судову будівельно-технічну експертизу (т.1 а.с.180-182).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 09 січня 2018 року №1477/1478/17-27, складеним на підставі зазначеного вище технічного паспорту, виділ в натурі 1/2 частини, яка належить ОСОБА_1 , із будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , можливий. Запропоновано два варіанти розподілу (виділення в натурі) вищевказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями між сторонами, відповідно до їх часток у домоволодінні, які наведено у додатку №3 та №4. Розподіл господарсько-побутових будівель наведено у таблиці №2 дослідницької частини (т.1 а.с.200-211).

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , та призначено судову оціночно-будівельну експертизу (т.3 а.с.226-227).

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2022 скасовано ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області про судову будівельно-технічну експертизу у зв`язку з відмовою сторін у її проведенні та з неможливістю сплати коштів за експертизу (т.4 а.с.74).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість виділення в натурі належної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частки із майна, оскільки висновком експерта запропоновано такий поділ, виходячи із фактичної загальної площі будинку 60,5 кв. м, що не відповідає правовстановлюючим документам будинку за загальної площі 45,7 кв. м.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5726/19 активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Отже, встановивши, що сторона позивача надала уточнені позовні вимоги на підставі статей 364 і 367 ЦК України, які є взаємовиключними, та просила виділити у натурі по частини спірного житлового будинку згідно з висновком експерта, суд самостійно визначає, яка правова норма підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Згідно з частиною першою статті 355 і частиною першою статті 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (частина 1 статті 358 ЦК України).

Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.

На підставі статей 183, 367 ЦК України поділ будинку в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Ураховуючи, що при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, поділяється між співвласниками і правовідносини спільної власності припиняються, кожному із співвласників має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 19 травня 2021 у справі №501/2148/17 дійшов висновку, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Як свідчать письмові докази по справі спірне майно належить двом співвласникам, тому в даному випадку не можна застосовувати положення статті 364 ЦК України щодо виділу частки, а має місце поділ цього майна між сторонами у порядку, передбаченому статтею 367 ЦК України, за наслідками якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду щодо неможливості поділу будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, оскільки будинок має ознаки самочинно реконструйованого, враховуючи таке.

Як убачається з матеріалів справи, була проведена судова будівельно-технічна експертиза, за наслідками якої було складено висновок від 09 січня 2018 року №1477/1478/17-27,проведений експертом Корольовим В.С., та якою підтверджена технічна можливість поділу між сторонами будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , загальну площу 60,5 кв. м (т.1 а.с.200-211).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції було допитано судового експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_7 , який надав пояснення щодо складеного ним висновку від 09 січня 2018 року №1477/1478/17-27, та вказав, що ним не було встановлено самовільних будівель та зазначений висновок ним складався на підставі технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 27 грудня 2012 року, у якому самочинно збудовані/реконструйовані/переплановані об`єкти не встановлені (т.5 а.с.82-86).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у договорі купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 18 грудня 2009 року нотаріусом правильно зазначені відчужувані об`єкти нерухомості, а саме: житловий будинок (А) загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 34,2 кв. м, та господарсько-побутові будівлі, а саме веранда (а, а1); сарай (Б,В,Е); баня (Г); погреб (Ж); огорожа (1,2); ворота (3), однак помилково не враховані у загальному площу приміщення, які не включаються у загальну (тераса І і веранда ІІ), але не є самовільно збудованими чи переобладнаними, площею 15,9 кв. м, про що свідчить копія технічного паспорту, складеного станом на лютий 1991 року, погашений 27 грудня 2012 року, та на підставі якого укладався договір купівля-продажу (т.1 а.с.17, т.2 а.с.33-37).

Апеляційним судом також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погодились із визначеним експертом ОСОБА_7 варіантом поділу, за яким запропоновано першому співвласнику визначити: літню кухню літери «Е», погріб з шийкою літери «Ж», гараж літери «Ж-1», вигрібну яму «5». Другому співвласнику визначити: гараж літери «Б», баню літери «В», сарай літери «Г», вигрібну яму «4». В загальному користуванні залишити: басейн для збору води «к2», колодязь інженерних мереж «К1», колодязь інженерних мереж «6», ворота «3», огорожа «1», прибудова «а2» (т.1 а.с.206).

З таким варіантом поділу частково погоджується й колегія суддів.

Однак, враховуючи ту обставину, що обидві сторони претендували на варіант поділу визначений першому співвласнику та не досягли згоди з цього питання, а також те, що за запропонованим експертом ОСОБА_7 варіантом є об`єкти для загального користування, однак у випадку поділу майна в натурі між співвласниками в порядку статті 367 ЦК України жодні об`єкти не можуть залишатись у загальному користуванні, колегія суддів вважає за необхідне самостійно визначити у порядку поділу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 право власності:

- за ОСОБА_1 на частину будинку літери «А», а саме веранду І площею 4,1 м? вартістю 6205,06 грн, житлову кімнату 1-2 площею 12,1 м? вартістю 22138,32 грн, житлову кімнату 1-3 площею 13,4 м? вартістю 24516,81 грн, загальною площею 29,6 м?, та господарсько-побутові будівлі: літню кухню літери «Е» вартістю 20852,6 грн, погріб з шийкою літери «Ж» вартістю 2371,7 грн, гараж літери «Ж-1» вартістю 4702 грн, вигрібну яму «5» вартістю 4766,3 грн, прибудову літери «а2» вартістю 4918,5 грн, басейн для збору води літери «к» вартістю 695,8 грн, колодязь інженерних мереж літери «к-1» вартістю 3154,7 грн, 1/2 частину воріт «3» вартістю 357,9 грн, 1/2 частину огорожі «1» вартістю 1552 грн, загальною вартістю 96231,39 грн.

- за ОСОБА_2 на частину будинку літери «А», а саме веранду ІІ площею 7,2 м? та веранду ІІІ площею 3,5 м? вартістю 13570,27 грн, сіни 1-1 площею 4,3 м? вартістю 7867,34 грн, житлову кімнату 1-4 площею 8,8 м? вартістю 16100,59 грн, кухню 1-5 площею 7,1 м? вартістю 12990,25 грн, загальною площею 30,9 м?, та господарсько-побутові будівлі: гараж літери «Б» вартістю 21292,7 грн, баню літери «В» вартістю 3254,7 грн, сарай літери «Г» вартістю 5675 грн, вигрібну яму «4» вартістю 4766,3 грн, колодязь інженерних мереж «6»вартістю 1528,8 грн,1/2 частину воріт «3» вартістю 357,9 грн, 1/2 частину огорожі «1» вартістю 1552 грн, загальною вартістю 88955,85 грн.

Із наведеного у висновку експерта розрахунку при першому варіанті розподілу житлового будинку та розподілу господарсько-побутових будівель кожному співвласнику відходять відповідні будівлі, різниця інвентаризаційної вартості яких складає 7275,65 грн та які слід стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 1600 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2023 рокускасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

У порядку поділу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 визнати право власності:

- за ОСОБА_1 на частину будинку літери «А», а саме веранду І площею 4,1 м?, житлову кімнату 1-2 площею 12,1 м?, житлову кімнату 1-3 площею 13,4 м?, загальною площею 29,6 м?, та господарсько-побутові будівлі: літню кухню літери «Е», погріб з шийкою літери «Ж», гараж літери «Ж-1», вигрібну яму «5», прибудову літери «а2», басейн для збору води літери «к», колодязь інженерних мереж літери «к-1», 1/2 частину воріт «3», 1/2 частину огорожі «1»;

- за ОСОБА_2 на частину будинку літери «А», а саме веранду ІІ площею 7,2 м?, веранду ІІІ площею 3,5 м?, сіни 1-1 площею 4,3 м?, житлову кімнату 1-4 площею 8,8 м?, кухню 1-5 площею 7,1 м?, загальною площею 30,9 м?, та господарсько-побутові будівлі: гараж літери «Б», баню літери «В», сарай літери «Г», вигрібну яму «4», колодязь інженерних мереж «6»,1/2 частину воріт «3», 1/2 частину огорожі «1».

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі у розмірі 1600 (одну тисячу шістсот) грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко