провадження 6/175/118/24
УХВАЛА

15 березня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченко О.Г.,

з секретарем Кульпіною Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про примусове проникнення до житла боржника у справі №234/14340/16-ц,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Матвійчук Н.Є. звернулася до суду з поданням, в якому просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до домоволодіння боржника - громадянина України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій (опису та арешту майна боржника) у виконавчому провадженні № 67143882 з виконання виконавчого листа у справі № 234/14340/16-ц.

Подання обґрунтоване тим, що приватним виконавцем здійснюється виконавче провадження № 67143882 з виконання виконавчого листа № 234/14340/16-ц виданого 03.08.2017 Краматорським міським судом Донецької області про: Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 57001 від 22.08.2011 року у розмірі 155883,07 грн. (сто пятдесят пять тисяч вісімсот вісімдесят три грн. 07 коп.). Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у сумі 2338,25 грн. в рівних частках по 1169,12 грн. (одна тисяча сто шістдесят девять грн. 12 коп.).

02.04.2019 Краматорським міським судом Донецької області замінено стягувача на ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна».

13.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни відкрито виконавче провадження № 67143882.

Виконавче провадження № 67143882 станом на теперішній час не закінчено, рішення у справі не виконане. Стягнень з боржника не було.

13.10.2021 винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", АТ «Універсал Банк», «ОКСІ Банк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК», ПАТ «Банк Восток», АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», АТ АКБ «Львів», АТ «КРЕДОБАНК», АТ «ОТП БАНК», АТ «Ідея Банк», АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК», АТ «УКРСИББАНК», АТ «Акціонерний Банк «Радабанк».

15.10.2021 винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ «Ощадбанк», АТ «ПУМБ».

16.10.2021 винесено постанову про арешт рухомого і нерухомого майна боржника.

20.10.2021 винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ «Укрексімбанк», АТ «СІТІБАНК», АТ «ІНГ Банк Україна», АТ «УКРГАЗБАНК», АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», АТ «Дойче Банк ДБУ», АТ «АЛЬФА-БАНК», АТ «ПРАВЕКС БАНК», АБ «ПІВДЕННИЙ», АТ «СБЕРБАНК», АТ «А БАНК», ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК».

У вищезазначених банках відсутні відкриті рахунки боржника.

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Відповідно до інформації Пенсійного фонду України відсутні дані про отримання доходу.

Відповідно до інформації МВС за боржником зареєстровано транспортний засіб ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який постановою від 18.10.2021 оголошено у розшук.

Відповідно до листа Національної соціальної сервісної служби України від 18.05.2023 повідомлено, що боржник не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа.

На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що боржник не перетинає державний кордон.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно боржнику на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

13.10.2021 та 03.01.2021 на адресу реєстрації боржника направлено документи виконавчого провадження, в т.ч. постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик, на які боржник не з`явився, причини неявки не повідомив. Всі виклики містяться АСВП, надати докази направлення немає можливості, так як всі документи виконавчого провадження залишились на окупованій території у м. Маріуполь.

29.06.20203 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано виклик з`явитись до виконавця 01.08.2023, 10:00 за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2, щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

01.08.2023 на виклик приватного виконавця боржник не з`явився, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надав, достовірних відомостей про доходи та майно не надав, про причини неявки не повідомив.

29.06.2023 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано вимогу бути присутнім та надати доступ приватному виконавцю до приміщення за адресою: АДРЕСА_2 для проведення опису та арешту майна боржника, який відбудеться 04.08.2023 з 10.00 до 17.00 год.

04.08.2023 приватним виконавцем зроблено вихід за адресою Донецька обл., м. Краматорськ, вул. І.Болкунова, 24 для проведення опису та арешту майна боржника. Двері приміщення на вимогу приватного виконавця відчинено не було, доступу до приміщення боржником не надано.

04.10.2023 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано виклик з`явитись до виконавця 24.10.2023, 10:00 за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2, щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

24.10.2023 на виклик приватного виконавця боржник не з`явився, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надав, достовірних відомостей про доходи та майно не надав, про причини неявки не повідомив.

04.10.2023 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано вимогу бути присутнім та надати доступ приватному виконавцю до приміщення за адресою: АДРЕСА_2 для проведення опису та арешту майна боржника, який відбудеться 27.10.2023 з 10.00 до 17.00 год. приватним виконавцем зроблено вихід за адресою Донецька обл., м. Краматорськ, вул. І.Болкунова, 24 для проведення опису та арешту майна боржника. Двері приміщення на вимогу приватного виконавця відчинено не було, доступу до приміщення боржником не надано.

06.05.203 набрали законної сили зміни до п. 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", згідно до п.п.11 приватний виконавець, який має на виконанні незакінчені виконавчі провадження, може змінити виконавчий округ у разі, якщо його офіс розташований у територіальній громаді, що належить до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України. Такий приватний виконавець продовжує примусове виконання виконавчих документів, що перебували у нього на виконанні у виконавчому окрузі, який він змінив, з урахуванням обмежень, встановлених законодавством про виконавче провадження.

19.05.203 приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. змінено виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області.

Всі виконавчі провадження, які перебували у мене на виконанні в Донецькому окрузі продовжуються мною виконуватись після зміни на виконавчий округ Одеської області.

11.06.2023 постановою про прийняття виконавчого провадження виконавче провадження № 67143882 прийнято до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є.

З дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним поданням, з боржника на користь стягувача стягнень не було, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржник не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався, про зміну адреси не повідомляв.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно із ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки ст. 439 ЦПК України не передбачено повідомлення учасників справи. Судове засідання у даному випадку не проводиться.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку з залученням працівників поліції, вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Невід`ємною засадою виконавчого провадження відповідно до п.2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження`є обов`язковість виконання рішення суду, а згідно закону виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим законом заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права. Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для виконання судового рішення, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій/постанова ВС від 12.03.2020 року справа №757/41727/19-ц.

Окрім того, вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримати повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій.

Отже, зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

До подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , державним виконавцем додано:

- копія заяви про примусове виконання від 20.09.2021;

- копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2021 за № 67143882;

- копія виконавчого листа №234/14340/16-ц;

- копія постанови про арешт коштів боржника від 13.10.2021, 15.10.2021, 16.10.2021;

- копія постанови про розшук майна боржника від 18.10.2021;

- копії викликів боржника від 13.10.2021, 03.01.2022, 29.06.2023, 04.10.2023, копії фіскальних чеків Укрпошти;

- копії актів державного виконавця від 01.08.2023, 05.08.2023, 24.10.2023, 28.10.2023, про неявку боржника за викликами приватного виконавця, які були направлені на адресу боржника, не надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, відомостей про доходи та майно, неповідомлення причин неявки;

- копія відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області від 30.10.2023;

- копія відповіді на запит ДФС України від 19.10.2023;

- копія відповіді на запит МВС України від 17.06.2023;

- копії інформаційних довідок від 09.05.2023;

- копія ухвали по справі №234/14340/16-ц;

- копія відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно;

- копія постанови про прийняття виконавчого провадження від 11.06.2023

- копія виконавчого листа (дублікат) №243/14340/16-ц.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

З поданих приватним виконавцем доказів вбачається, що в процесі примусового виконання було вчинено ряд виконавчих дій, направлені запити щодо встановлення наявності у боржника на праві власності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, отримання боржником доходів.

Крім того, з матеріалів подання вбачається, що з дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним поданням з боржника жодних дій, направлених на добровільне виконання рішення боржником не вчинено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Отже, наведені законодавчі норми передбачають можливість примусового проникнення до житла боржника - фізичної особи, при виконанні судових рішень, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла такого боржника. Державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому, наведені положення також свідчать про те, що законодавець передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, і факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, про що до подання додані належні докази.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій. Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц.

З досліджених судом доказів не вбачається, що ОСОБА_1 належним чином обізнана про наявність зазначеного виконавчого провадження.

Разом з тим, приватним виконавцем не надано суду належних доказів перешкоджання боржником у здійсненні виконавчих дій, зокрема відсутність добровільної згоди боржника на проникнення виконавця до свого житла.

Наявність актів, складених приватним виконавцем, що виходом приватного виконавця для перевірки майнового стану боржника за адресою місця знаходження квартири АДРЕСА_1 , встановлено, що двері приміщення на вимогу приватного виконавця відчинено не було, доступу до приміщення боржником не надано, не є належними та допустимими доказами ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення і відсутність добровільної згоди на проникнення виконавця до житла.

Отже, суд доходить висновку, що приватним виконавцем не доведено факт перешкоджання боржником у здійсненні виконавчих дій, а клопотання є передчасним.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку про відмову у наданні дозволу на примусове проникнення до володіння боржника з метою перевірки майнового стану та виявлення майна.

На підставі викладеного та керуючисьст. ст. 247, 258-261, 352-355, 439 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про примусове проникнення до житла боржника у справі №234/14340/16-ц відмовити.

Ухвала набрала законної сили 15 березня 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Васюченко