Провадження № 2/344/933/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 19.02.2022 року ОСОБА_4 позичила у позивача грошові кошти в сумі 150 000 грн. та зобов`язалась їх повернути в строк до 06.05.2022, що підтверджується розпискою позичальника від 19 лютого 2022 року. Однак у встановлений в розписці строк грошові кошти позивачу повернуті не були. У 2023 році ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 . Позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики в сумі 150 000 гривень, інфляційні втрати в розмірі 44 400 грн. та 3% річних від несплаченої суми в розмірі 6 460 грн. 27 коп.

16.01.2024 року відповідачка подала відзив, згідно якого відповідачка вказала, що позовні вимоги визнає частково в сумі 150 000 грн. Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних заперечує посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав наведених в ньому, просили позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

19 лютого 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_4 укладено договір позики, за якою відповідачка отримала від позивача грошові кошти в позику в сумі 150 000 грн. Відповідно до розписки відповідачка зобов`язалась повернути позику в строк до 06 травня 2022 року (а.с.9).

Згідно свідоцтва про зміну імені ОСОБА_4 24 червня 2022 року змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.41).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку договору позики від 26 червня 2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачка визнає факт укладення договору позики, суму боргу та строки повернення, погоджується на повернення грошових коштів в сумі 150 000 грн.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач просить також стягнути з відповідачки інфляційні втрати в розмірі 44 400 грн. та 3% річних від несплаченої суми в розмірі 6 460 грн. 27 коп. відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачка просить відмовити у стягненні таких сум згідно с. 625 ЦК України посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду дія п. 18 Прикінцевих положень ЦК України розповсюджується на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особами (не на заборгованість по комунальних платежах, тощо).

Вказана норма поширюється на правовідносини, що склались між сторонами, а то суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 44 400 грн. та 3% річних від несплаченої суми в розмірі 6 460 грн. 27 коп. відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачкою суду не представлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики в сумі 150 000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги позивача задоволено частково, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1500 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 625, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 19 лютого 2022 року в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1500 гривень.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18 березня 2024 року.

Суддя Бабій О.М.