Справа № 192/2190/23
Провадження № 2/192/121/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тітової О.О.,

за участю секретаря Біжко Ю.М.,

пр.позивача адвоката Ткаченка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за борговою розпискою від 21 червня 2020 року в розмірі 8 000 доларів США, а також суми понесених судових витрат у розмірі 2924,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 21 червня 2020 року відповідач позичив у нього грошові кошти в розмірі 8 000 доларів США зі строком повернення до 01.11.2020 року, що підтверджується надаю розпискою. Станом на час звернення до суду відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти у розмірі 8 000 доларів США не повернув.

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та зазначив, що відповідач отримав в борг 8 000 доларів США та зобов`язання у встановлений строк 01.11.2020 не виконав, гроші не повернув. Позивач неодноразово звертався з усною вимогою до відповідача про повернення коштів, однак до часу звернення до суду кошти так і не повернув про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки від 21.06.2020.

Суд, вислухавши пр. позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З розписки ОСОБА_2 оригінал якої надано суду вбачається, що ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 8000 (вісім тисяч доларів США), зобов`язався повернути до 01.11.2020 про що розписався.

В силу ст.ст. 11, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постановівід 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16. Велика Палата відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц тадійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено у ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порядок підтвердження виконання зобов`язання регламентований ст. 545 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України тільки наявність у боржника боргового документа підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач суду не надав будь-яких даних про повернення боргу чи його частини. Оригінал розписки, яка перебувала у позивача та надана суду не містить будь-яких відомостей про повернення боргу чи його частини. Доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язання по поверненню позичених 21.06.2020 восьми тисяч доларів США не спростовані.

Таким чином, позивач довів невиконання договірних зобов`язань по поверненню відповідачем грошової суми у вказаній в розписці сумі, строк повернення якої настав 01.11.2020, тобто наявні правові підстави для задоволення позову.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання та не повернув позивачу отримані грошові кошти, чим порушив умови договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 000 доларів США.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2924,56 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 000 (вісім тисяч) доларів США за борговою розпискою від 21 червня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 2924 (дві тисячі дев`ятсот двадцять чотири) гривні 56 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 19.03.2024.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тітова