Справа № 369/1764/24
Провадження №2/369/3988/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа № 369/1764/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2024 року постановлено заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У вказаній вище ухвалі, позивачу суд роз`яснив, що звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не надано суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, у позовній заяві позивач посилається як на підставу звільнення її від сплати судового збору на положення пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі № 728/2955/18 від 10.01.2019 року, починаючи з 01.09.2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 761/943/18.

В своїй постанові від 27.04.2021 року у справі № 182/729/17 Верховний Суд висловив думку про те, що згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини п`ятої статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Із положень приписів ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1, 2 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі № 12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто, середній заробіток за час вимушеного прогулу не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, при відсутності у позовній заяві та матеріалах позову відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, позивач ОСОБА_1 має сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальних підставах, відповідно до зазначеної ним ціни позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір має бути сплачений на розрахунковий рахунок UA0010790, отримувач ГУК у Київ.обл/Вишнева міс./22030101, код банку отримувача (МФО) 899998, банк отримувача Казначейство України (ел. адм.. подат.), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989.

Враховуючи вищевикладене, позивачу роз`яснено, що позовна заява не відповідає вимогам встановленим ЦПК України.

05.03.2024 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду зареєстровано заяву на виконання ухвали судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2024 року та надано додаткове обґрунтування, як позивачем, свого права на звільнення від сплати судового збору за вимоги позовної заяви про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд вивчивши заяву ОСОБА_1 від 05.03.2024 року встановлено, що станом на 27.03.2024 року ОСОБА_1 недоліки поданої позовної заяви визначені в ухвалі суду від 08.02.2024 року не усунула.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, позивач не усунула недоліки позовної заяви, то позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

При цьому суд роз`яснює, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 185, 353, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити заявниці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому ст. 261 ЦПК України.

Суддя А.В. Янченко