Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І. О.,

за участі секретаря судових засідань Петришина Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особа, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3

розглянувши відкритому у судовому засіданні цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дітей -

в с т а н о в и в:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває вищезазначена цивільна справа ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стислий виклад позицій сторін у справі.

Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2012.

За період шлюбу в них народились діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.05.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, відповідно до умов якого сторони дійшли взаємної згоди, що з моменту укладання цього договору батько самостійно виховувати дітей, а місцем проживання дітей сторони визначили місце проживання їх батька. Однак, позивач стверджує, що даний договір не був виконаний відповідачем, оскільки батько дітей відразу переїхав зі спільного місця проживання. Де саме проживав ОСОБА_4 , позивачу невідомо, натомість вона може стверджувати, що такий проживав без дітей, адже діти залишилися проживати разом і матір`ю. Останні проживали до укладання договору в квартирі, яка належить позивачу на праві приватної спільної сумісної власності.

Позивачка вважає, що батько дітей не виконує договірні відносини, зазначені в договорі від 13.05.2023. Так, як не проживає з дітьми, не займається їх вихованням самостійно, так як покинув територію України, влаштувався на роботу в іншій країні, де також влаштовує своє особисте збиття, а діти залишилися проживати з матір`ю, як і раніше за місцем її проживання.

Вказує, що на відміну від батька дітей, мати постійно приділяє дітям максимум свого часу, уваги та любові, має з ними гарні стосунки, побудовані на довірі, а тому може гарантувати стабільне проживання в комфортних умовах, забезпечити їм почуття любові та безпеки. Позивач постійно цікавиться їхніми успіхами в навчанні, постійно займається їх розвитком та прикладає максимум зусиль для того, аби діти буди забезпечені усім необхідним. Крім того, зауважила, що в квартирі, де зараз проживають діти, такі проживають з народження, іншого місця проживання у таких не було, В дітей наразі створені всі побутові умови для нормального проживання та розвитку.

Заяви та клопотання, процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 головуючим суддею по справі визначено суддю Бенцу К.К.

Ухвалою суду від 08.08.2023 було задоволено заяву про самовідвід судді Бенци К.К., відведено суддю Бенцу К.К. від розгляду справи за даним позовом, передано матеріали цивільної справи №308/12695/23 до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду для виконання вимог, передбачених ст.33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2023 головуючим суддею по справі визначено суддю Шепетко І.О.

Ухвалою суду від 31.08.2023 було відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.12.2023 було закрито підготовче провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини та призначено справу до судового розгляду по суті.

Пояснення сторін, їх представників в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка та її представниця позовні вимоги під тримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки і піклування Виконавчого комітету Ужгородської міської ради просив врахувати при прийнятті рішення по справі висновок органу опіки і піклування від 21.08..2023 №666/18/01-19.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явились про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги сторона відповідача не визнає, в матеріалах справи наявний договір про утримання дітей.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Як встановлено судом, 09.12.2012 між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №84. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_10 , дружини ОСОБА_10 .

У шлюбі народилися діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серія НОМЕР_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серія НОМЕР_2 .

Згідно договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 13.05.2022, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., а саме п. 1.3. - сторони дійшли взаємної згоди, що з моменту укладання цього договору батько самостійно виховувати дітей, а місцем проживання дітей сторони визначили місце проживання їх батька.

Згідно п.п. 3.1.1. вищевказаного договору, батько зобов`язується піклуватися про здоров`я дітей, брати участь вихованні, забезпечити дітям достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін.

Відповідно до п.п. 3.3.1. батьки зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, своєчасно повідомляти один одного про зміну місця свого проживання, контактних телефонів та будь-які інші обставини, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Окрім того, згідно п.п.4.2.1. батьки зобов`язуються переглянути умови цього договору потягом 1 місяця по досягненні дитиною десятирічного віку, - місце проживання такої дитини буде визначено з урахуванням бажання самої дитини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.10.2010 та витягу про державну реєстрацію прав №28005032 від 15.11.2010 ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки директора товариства з обмеженою відповідальністю «Хаус менеджмент групп» вих.№55/23 від 14.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстрована, але фактично проживає, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований, але фактично не проживає з початку травня 2022 року.

Згідно акту про фактичне місце проживання від 12.07.2023 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживають та зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрована, але фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований, але фактично не проживає за даною адресою з початку травня 2022 року.

Згідно характеристики, виданої директором закладу дошкільної освіти №36 загального розвитку Вірою Стан від 12.07.2023 №140, на вихованку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що остання відвідує даний ЗДО з вересня 2020 року. З вказаного часу у садок дівчинку приводить та забирає тільки мама.

Згідно висновку органу опіки і піклування Ужгородської міської ради від 21.08.2023 № 666/18/01-19 орган опіки і піклування врахував інтереси дітей та встановив, що доцільним буде визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з їхньою матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою її місця проживання.

В судовому засіданні також було опитано малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначила, що вже тривалий час вона проживає разом з матір`ю та молодшою сестрою. Батько з ними не проживає, але вони спілкуються по телефону. З батьком не бачилась вже більше 1,5 року. Також дитина вказала, що не бажає проживати разом з батьком, хоче залишитись з мамою.

Оцінка суду

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч.2, 7-9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Частинами першою, другою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 14 квітня 2021 року по справі № 716/591/19.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 310/3195/18 висловлена наступна правова позиція: «Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015).

Так, судом встановлено, що договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей 13.05.2022, укладений між сторонами, згідно якого малолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повинні проживати з батьком, фактично відповідачем не виконується. Окрім того, з наданих суду доказів встановлено, що відповідач протягом тривалого часу перебуває за межами України та не виконує обов`язки, покладені на нього за вищевказаним договором.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги докази, якими зафіксовано умови проживання дітей, враховуючи наданий висновок органу опіки і піклування Ужгородської міської ради, а також бажання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виходячи з якнайкращих інтересів малолітніх дітей, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно б впливали на їх виховання чи розвиток, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визначення місця проживання дітей. З огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені судом в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 19.03.2024.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: Овсепян Кристина Адіківна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/891 від 18.03.2013, видане Закарпатською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури на підставі рішення №90 від 28.02.2013, діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги №1095311 від 21.07.2023.

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Представник відповідача: Бухтояров Роман Олександрович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/881 від 18.03.2013, видане Закарпатською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури на підставі рішення №79 від 08.02.2013, діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги №1000421 від 27.09.2023.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, буд. 3, .

Суддя І.О. Шепетко