ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/5807/23

Провадження № 22-ц/4820/571/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року (суддя Семенюк В. В., повне судове рішення складено 24.11.2023) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що з 10.03.2017 по 31.05.2022 перебувала у трудових відносинах з відповідачем. На підставі наказу структурної одиниці ПАТ «Донбасенерго «Слов`янська теплова електрична станція» № 696-к від 31.05.2022 звільнена з роботи у зв`язку з переїздом на нове місце проживання за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України. При звільненні відповідач не провів з нею розрахунок. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2023 у справі № 676/4572/22 був задоволений її позов і стягнуто з ПАТ «Донбасенерго» заборгованість по заробітній платі у сумі 30761,24 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 у сумі 42613,5 грн. 09.06.2023 відповідач виконав рішення суду. Вважає, що відповідно до статей 116, 117 КЗпП України має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 130432,32 грн.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.11.2023 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14.12.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Донбасенерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 12000 грн та 920 грн витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ПАТ «Донбасенерго» на користь держави судовий збір у сумі 98,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 974,80 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Не погоджується з висновком суду про те, що з 27.05.2022 припинена робота генеруючого обладнання Словянської ТЕС ПАТ «Донбасенерго» через воєнні дії та обмеження платоспроможності відповідача, а відповідно визначення суми середнього заробітку 12000 грн. Словянська ТЕС на теперішній час працює та постачає теплову енергію, гаряче водопостачання до об`єктів у м. Миколаївка.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України не здійснюється.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що позивачка з 10.03.2017 по 31.05.2022 перебувала у трудових відносинах з відповідачем і працювала на посаді економіста планово-економічного відділу структурної одиниці ПАТ «Донбасенерго «Слов`янська теплова електрична станція». На підставі наказу структурної одиниці ПАТ «Донбасенерго «Слов`янська теплова електрична станція» № 696-к від 31.05.2022 ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив позивачці усі суми, що належали їй від підприємства та підлягали виплаті в день звільнення.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2023 у справі № 676/4572/22 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 і стягнуто на її користь з ПАТ «Донбасенерго» заборгованість по заробітній платі в розмірі 30761,24 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 у розмірі 42613,56 грн без утримання податків та обов`язкових платежів.

09.06.2023 відповідач виконав судове рішення.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та установлені у справі № 676/4572/22.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що в разі невиплати з вини відповідача належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Проте з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, заходів відповідальності роботодавця, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також з урахуванням того, що Словянська ТЕС ПАТ «Донбасенерго» розташована у місті Миколаївка Краматорського району Донецької області, де ведуться бойові дії, суд вважав за необхідне зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статті 116 КЗпП України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

На підставі статті 117 КЗпП України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Тому положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц та у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 759/7662/15-ц.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що вимагає, зокрема частина 3 статті 13 ЦК України, не допускаючи дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, заходів відповідальності роботодавця, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

У постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, і зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Враховуючи вище викладене, розмір заборгованості по заробітній платі позивачки 30761,24 грн, отримання стягнутого за рішенням суду середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 у сумі 42613,5 грн, період виконання рішення суду, та, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2022 по 09.06.2023, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , до 12000 грн.

При вирішенні спору суд підставно врахував також те, що структурна одиниця ПАТ «Донбасенерго» «Словянська теплова електрична станція» знаходиться у місті Миколаївка Краматорського району Донецької області, а території Миколаївської та Краматорської міських територіальних громад Краматорського району Донецької області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.22 та наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 визнані такими, на яких ведуться бойові дії, що негативно впливає на ведення товариством господарської діяльності і його платоспроможність.

З урахуванням наведеного вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 березня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта