Справа № 209/357/24
Провадження № 2/209/605/24
"27" березня 2024 р. м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Багбая Є.Д.
за участі секретаря Полухіної Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа- Товарна біржа «Придніпровська товарна біржа» про визнання дійним договору купівлі продажу майна, -
Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення., є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі.
Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Товарна біржа «Придніпровська товарна біржа» в судове засідання не з`явився, повідомлені належним чином, про що свідчить поштовий конверт.
У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с.10/ ОСОБА_6 змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_7 ».
10 січня 2024 року державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно КМР винесено рішення № 71060127 про відмову в проведенні реєстраційних дій /а.с.16/, оскільки договір купівлі продажу нерухомого майна, що був зареєстрований на Товарній біржі від 09.04.1999 року не може бути прийнятим держаним реєстратором в якості правовстановлюючого документу, так як він не був нотаріально посвідчений.
Угода купівлі-продажу нерухомого майна, що була укладена на Товарній біржі відповідала умовам діючого законодавства, що діяло на час укладення угоди. Товарна біржа мала право посвідчувати угоду купівлі-продажу нерухомого майна і в подальшому вона нотаріальному посвідченню не підлягала.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Стаття 16 ЦК України проголошує, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.
Частиною 2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачено, що зареєстровані на біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Крім того, ст.2 зазначеного Закону, основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.
Згідно із ст.45 ЦК України 1963 року (яка діяла на момент укладення Договору), недодержання форми угоди, яку вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Згідно із ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Також, відповідно до ч.1 ст. 128 ЦК України 1963 року право власності (право оперативного керування) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом чи договором.
Суд, з урахуванням ч. 2 ст. 219 ЦК України, може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежить від її волі. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд має право визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Також, ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За договором купівлі-продажу, з урахуванням ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Сторонами під час укладення договору купівлі-продажу виконані усі вимоги ст.655 ЦК України, волевиявлення учасників угоди було вільне, відповідало внутрішній волі сторін; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Сторонами договору виконанні всі умови договору, а саме: сплачено повністю всю суму за домовленістю сторін, спадкодавець зареєструвала право власності в органах БТІ за собою, була зареєстрована в цій квартирі, сплачувала всі комунальні послуги.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28 липня 1978 року № 3 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року № 13 та від 25 травня 1998 року № 15) було роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч.2 ст.47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.
У відповідності до вимог п.1, 2 ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може хвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов. як неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо відповідач не з`явився буз поважних причин або без повідомлення таких причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи вищевикладене, аналізуючи докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа- Товарна біржа «Придніпровська товарна біржа» про визнання дійним договору купівлі продажу майна підлягають задоволенню, оскільки позивач на даний момент не має можливості зареєструвати право власності на нерухоме майно, проте право власності на квартиру було набуто відповідно вимог закону та оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, позивач не має можливості реалізувати своє право для подальшого оформлення права власності.Оскільки позивачі не наполягали на стягненні з відповідача за судового збору, суд вважає можливим не стягувати його з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 321, 1216-1218, 1264,1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 19, 141, 259, 265 ЦПК України, суд,-
Цивільний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_6 ), третя особа- Товарна біржа «Придніпровська товарна біржа» ( місцезнаходження- м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 15А) про визнання дійним договору купівлі продажу майна задовольнити повністю.
Визнати дійсним купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та імені неповнолітньої ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , зареєстрований 09 квітня 1999 року у Дніпродзержинському філіалі Придніпровської товарної біржі, за реєстраційним номером №805.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая