Справа №751/6047/23
Провадження №2/751/576/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Ригаль В.Л.

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку загального позовного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради про встановлення порядку користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради про встановлення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шолох О.В., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, в якому просить визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділити у користування позивачу житлову кімнату площею 13,8 кв.м., житлову кімнату площею 11,3 кв.м. залишити у користуванні відповідача. Інші житлові приміщення: «коридор площею 5,8 кв.м., санвузол 3,2 кв.м, кухню 7,9 кв.м, шафу 0,5 кв.м, коридор 3,0 кв.м., лоджію 3,2 кв.м. залишити в загальному користуванні сторін.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач ОСОБА_4 , є власниками по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Пояснює, що подружні відносини між сторонами розірвано за рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23.07.2021 року.

Стверджує, що хоча фактично шлюбні відносини припинені з 2018 року та фактично вже на протязі тривалого часу склався порядок користування спірною квартирою. Позивач проживає та фактично займає кімнату площею 13,8 кв.м. Відповідач ОСОБА_4 користується кімнатою, житловою площею 11,3 кв.м.

Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ОСОБА_4 з проханням розділити особові рахунки та надати їй можливість самостійно сплачувати по своєму окремому рахунку. Навіть ОСОБА_1 разом з відповідачем відвідували - КП «Новозаводське» та спілкувалися з юристом з приводу відкриття окремого рахунку на позивача. Крім того, ОСОБА_1 пропонувала ОСОБА_4 вирішити це питання нотаріально. Однак постійно отримувала відмову від ОСОБА_4 , який бажає, щоб йому особисто надавали кошти за комунальні послуги. Також ОСОБА_4 звертався до Новозаводського районного суду міста Чернігова з приводу стягнення коштів з позивача по оплаті комунальних послуг (справа №751/3021/22).

В зв`язку з розірванням шлюбу, окремим бюджетом, неможливістю остаточно домовитись про порядок користування квартирою, з метою не накопичення боргів за комунальні послуги та можливістю самостійно сплачувати позивачу саме за себе витрати по утриманню квартири, виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.

Звертає увагу, що встановлення порядку користування квартирою з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників житлової площі, із урахуванням планування квартири, є єдиним оптимальним та ефективним способом вирішення спору між співвласниками квартири, в зв`язку з тим, що не має можливості за взаємною згодою, добровільно вирішити питання користування спірною квартирою та сплати витрат по утриманню квартири.

Зауважує, що позивач, є пенсіонером та отримує маленьку пенсію та у випадку задоволення позову ОСОБА_1 зможе отримати субсидію та інші виплати і буде більш соціально захищена.

Ухвалою судді від 16.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06.11.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, в якій просить встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 : виділити у користування ОСОБА_4 окрему житлову кімнату №2 на плані технічного паспорта площею 13,8 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_1 окрему житлову кімнату № НОМЕР_1 на плані технічного паспорта площею 11,3 кв.м.; залишити в загальному користування житлові приміщення: кухню № НОМЕР_2 на плані технічного паспорта площею 7,9 кв.м., коридор №1 на плані технічного паспорта площею 5,8 кв.м., коридор №7 на плані технічного паспорта площею 3,0 кв.м., санвузол №4 на плані технічного паспорта площею 3,2 кв.м., лоджію №І на плані технічного паспорта площею 3,2 кв.м., шафу № НОМЕР_3 на плані технічного паспорта площею 0,5 кв.м.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають право власності по 1/2 частини на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

На даний час у квартирі фактично проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Під час проживання між ними постійно виникають користування квартирою та оплати комунальних послуг.

У 2022 році позивач звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом про стягнення понесених витрат по оплаті комунальних послуг, однак у задоволенні позовних вимог йому було відмовлено.

У 2023 році ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_4 та Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради про визначення порядку користування квартирою. Однак на підставі її заяви позов було залишено без розгляду, оскільки ОСОБА_1 не була співвласником квартири.

Звертає увагу суду на те, що перехід право власності на 1/2 частини на ОСОБА_1 був здійснений лише задля виникнення правових підстав для звернення до суду. Оскільки до цього вона не могла просити суд встановити порядок користування квартирою.

У зв`язку із постійними сварками із-за порядку користування квартирою, та враховуючи те, що досягти згоди між власниками квартири неможливо,виникла потреба у встановленні порядку користування житловою площею квартири між сторонами по справі.

Вважає, що із встановленим порядку користування спірною квартирою, зазначеним у зустрічній позовній заяві, жоден із співвласників не буде позбавлений можливості користування спільною частковою власністю.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом та ї представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, зазначених у первісній позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Позивач пояснила, що вона проживає в кімнаті площею 13,5 кв. м., а відповідач у кімнаті, площею 11,5 кв. м. з 201818 року.

Допитана у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 у якості свідка вказала, що вона ледве пересувається по квартирі , і у випадку задоволення її позову матиме змогу виходити на балкон.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні у первісний позов не визнав і у його задоволенні просив відмовити. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_1 є її подругою, кожного тижня ходить до неї в гості, знайомі кілька років. В більшій комнаті живе ОСОБА_1 , в меншій кімнаті живе її колишній чоловік. Років п`ять ОСОБА_1 проживає у більшій кімнаті.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона є соціальним працівником, обслуговує ОСОБА_1 з квітня 2023 року. Приходить до неї два рази на тиждень. ОСОБА_1 проживає у залі, друга кімната зачинена, іншої людини у квартирі не бачила.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частинах (а.с. 6, 42).

У судовому засіданні встановлено, що між співвласниками виникають суперечки щодо порядку користування квартирою, оплати за комунальні послуги.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 ЦК України).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

У силу вимог ст. ст. 11, 526 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Аналогічні положення передбачала ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в попередній редакції закону).

У відповідності із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Пленум Верховного Суду України у пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Стаття 360 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Статтею 179 Житлового кодексу України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Пунктами 10, 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», визначено, що якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Враховуючи вищенаведене, а також порядок користування спірною квартирою, що склався між сторонами, підтверджений показами допитаних у судовому засіданні свідків, суд вважає за необхідне задовольнити первісний позов та встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_3 , виділивши у користування: ОСОБА_1 житлову кімнату літ. 2, площею 13,8 кв.м. (згідно технічного паспорту на квартиру від 23.09.2021 року); ОСОБА_4 житлову кімнату літ. 3, площею 11,3 кв.м. (згідно технічного паспорту на квартиру від 23.09.2021 року). Залишити в загальному користуванні сторін житлові приміщення (згідно технічного паспорту на квартиру від 23.09.2021 року): кухню літ. 5, площею 7,9 кв.м.; коридор літ. 1, площею 5,8 кв.м.; коридор літ. 7, площею 3,0 кв.м.; санвузол літ. 4, площею 3,2 кв.м.; лоджію літ. І, площею 3,2 кв.м.; шафу літ. 6, площею 0,5 кв.м. За вказаних обставин, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Позивачем за первісним позовом понесені документально підтверджені витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп., проте вбачається, що позивач являється інвалідом другої групи загального захворювання безстроково (а.с. 65), а відтак звільняється від сплати судового збору, а тому вказана сума судового збору підлягає поверненню позивачу за первісним позовом як зайво сплачена.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_3 , виділивши у користування:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , житлову кімнату літ. 2, площею 13,8 кв.м. (згідно технічного паспорту на квартиру від 23.09.2021 року).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , житлову кімнату літ. 3, площею 11,3 кв.м. (згідно технічного паспорту на квартиру від 23.09.2021 року).

Залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_4 житлові приміщення (згідно технічного паспорту на квартиру від 23.09.2021 року): кухню літ. 5, площею 7,9 кв.м.; коридор літ. 1, площею 5,8 кв.м.; коридор літ. 7, площею 3,0 кв.м.; санвузол літ. 4, площею 3,2 кв.м.; лоджію літ. І, площею 3,2 кв.м.; шафу літ. 6, площею 0,5 кв.м.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , з Державного бюджету України судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви у сумі 1073 (одна тисячі сімдесят три) грн. 60 коп. згідно Квитанції № від 17.07.2023 АТ «ТАСКОМБАНК».

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко