Справа № 2/2218/4744/11
Провадження № 4-с/686/21/24
УХВАЛА

28 лютого 2024 року

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючої судді Салоїд Н.М.,

секретаря судового засідання Лоб І.А.,

з участю представника заявника ОСОБА_1 ,

та представника заінтересованої особи Круця О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду скаргу ОСОБА_2 , заінтересованих осіб Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання неправомірною бездіяльності Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому та зобов`язати зняти арешт накладений на майно постановою про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність на бездіяльність органу державної виконавчої служби, яку обґрунтовує тим, що рішенням Хмельницького апеляційного суду від 20.1012011 року у справі № 2/2218/4744/11 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» стягнуто заборгованість по кредиту.

На виконання означеного рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення з неї, ОСОБА_2 , на користь банку 52 218.27 грн. виконавчий лист стягувачем було пред`явлено до примусового виконання до Другого відділу ДВС Хмельницького МРУЮ та було відкрите виконавче провадження № 31703426.

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 20.01.2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

29.01.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст 47 Закону України «Про виконавче провадження», проте заходи забезпечення позову залишились не вирішеними.

Виконавчий документ до стягнення більше не пред`являвся.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.04.2018 стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» замінено його правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Оскільки при відсутності виконавчого провадження та відсутності претензій зі сторони стягувача, вона звернулась до органу ДВС з клопотанням про його зняття. Проте, отримала відповідь про відсутність для цього підстав.

Вважає, що завершення виконавчого провадження було підставою для зняття арешту з майна боржника, Просить визнати неправомірною бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому до не зняття арешту з майна та зобов`язати ДВС зняти арешт, накладений постановою державного виконавця 20.01.2015.

В судове засідання заявник не з`явилась, повідомлена про час і місце розгляду скарги у передбаченому законом порядку. Подала заяву про наявність не скасованого арешту протягом тривалого часу на належне їй майно, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручання у право особи на мирне володіння своїм майном..

Її представник подану скаргу підтримав, просить її задовольнити із викладених у заяві підстав, позаяк виконавче провадження завершене, а накладений арешт залишився не знятим.

В судовому засіданні представник ДВС щодо задоволення скарги заперечив, вважає, що виконавче провадження не є завершеним, оскільки відкрите виконавче провадження № 31703426 на підставі виконавчого листа № 2-4744/11 виданого Хмельницьким міськрайонний судом 11.11.2912.

29.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ч. 1ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, виконавче провадження не завершене, а тому підстав для зняття арешту державний виконавець не мав.

В судове засідання представники заінтересованих осіб не з`явились, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином.

Суд, заслухавши доводи заявника, викладені у поданій скарзі, заперечення., перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 20 жовтня 2011 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено повністю. Цим рішенням стягнуто з ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014/8711/73/12656 від 16.06.2006 року.

05.03.2012 на виконання до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому надійшов виконавчий лист від 11.01.2012 року № 2-4744/11, виданий Хмельницьким міськрайонний судом про стягнення з ОСОБА_5 52 218.27 грн. та було відкрите виконавче провадження.

20.01.2015 року постановою державного виконавця № 31703426 накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони про його відчуження.

29.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06 квітня 2018 року змінно первісного стягувача його правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Заявник та її представник вважають, що бездіяльність державного виконавця є неправомірною, позаяк повертаючи виконавчий лист стягувачу, мав обов`язок зняти арешт з майна та скасувати його заборону у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Проте така позиція є хибною, виходячи з наступних підстав.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), а закінчення виконавчого провадження є завершальною стадією виконавчого провадження.

Підстави закінчення виконавчого провадження визначені відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 3 вказаної норми Закону визначено, що у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Постановою від 29 травня 2015 року державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу на підставі статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Згадане виконавче провадження було знищене відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС, однак виконавець не зняв арешт, накладений з метою виконання виконавчого документу.

Представник заявника звернувся до Другого відділу ДВС із заявою про зняття арешту з належного ОСОБА_2 нерухомого майна, однак арешт знято не було.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з частиною третьою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

У разі, якщо у виконавчому провадження державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешт, накладеного на майно боржника (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин).

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження», а також частиною першою статті 49 цього Закону (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) передбачені підстави повергнення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, та підстави закінчення виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника лише в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі).

Встановивши, що рішення суду, з метою виконання якого було накладено арешт на майно, божником не виконано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги та зняття арешту з майна боржника.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 .

Тому слід відмовити у задоволенні скарги.

На підставі наведеного та керуючись Законом України «про виконавче провадження». ст. ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). та зобов`язати зняти арешт накладений на майно постановою про арешт майна залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 03 березня 2024 року .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду

Суддя :