Справа № 355/2307/23
Провадження № 2/355/282/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Баришівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чальцевої Т.В.,

при секретарі судового засідання Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2023р. позивач Акціонерне Товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

В обґрунтування позову зазначив, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ», яке до 05.06.2019р. мало найменування Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», є оператором газорозподільної системи, що на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» видана на підставі постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 855 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 26.06.2019 № 1220).

Відповідно до п. 1.1.1. Статуту, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз». Згідно п.1.2.1. являється правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного

акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (витяг із Статуту додається).

Правові засади функціонування ринку природного газу визначаються Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, що набрав чинності 01.10.2015 року, відповідно до якого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2494, затверджено Кодекс газорозподільних систем, який набрав чинності з 27.11.2015 року. Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829.

Відповідно до пункту 1.2 Типового договору, умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС.

Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VІ Кодексу та пункту 1.3 Договору передбачено, що фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Між Позивачем та ОСОБА_1 укладено Типовий договір розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є споживання природного газу та оплата рахунків.

Відповідно до п. 2.1 Типового договору, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послуги розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, у строки та в порядку, які визначені цим Договором.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до п. 2.1 Типового договору, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послуги з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі строки та в порядку, які визначені цим Договором.

Згідно положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Згідно вимог п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу, розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачується споживачем рівномірними частинами протягом календарного року.

Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єкту) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуг розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п.1 глава 6 розділу ?І Кодексу).

Тариф на послуги розподілу природного газу затверджено постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3025 (зі змінами від 24.06.2020) та становить з 01 січня 2020 р до 30 червня 2020р. - 0,78 грн за 1 м? (без урахування ПДВ); з 01 липня 2020 р. до 31 грудня 2020р.- 0,81 грн за 1 м (без урахування ПДВ).

Тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2021 рік затверджено постановою НКРЕКП від 16.12.2020 № 2452 та становить 1,45 грн за 1 м (без урахування ПДВ).

Тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2022 рік затверджено постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2752 та становить 1,49 грн. за 1 м (без урахування ПДВ).

Тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2023 рік затверджено постановою НКРЕКП від 30.12.2022 № 1944 та становить 1,49 грн за 1 м? (без урахування ПДВ).

Тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2022 рік затверджено постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2752 та становить 1,49 грн за 1 м (без урахування ПДВ).

Згідно пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. При цьому за приписами п. 4 Глави 6 розділу VI Кодексу для побутових споживачів на об`єктах, у яких відсутнє споживання природного газу протягом усього попереднього газового року, річна замовлена потужність визначається Оператором ГРМ на рівні планових об`ємів споживання, що розраховуються виходячи з групи споживання побутового споживача відповідно до додатка | Кодексу ГРМ.

З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (Об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за:

- 39 куб.м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;

- 126 куб.м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

- 314 куб.м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6 розділу V?І Договору розподілу природного газу).

Згідно пп. 1 п. 7.4 Договору, Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені Договором.

Відповідно до пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, «припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача...».

Згідно п. 8.1 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів Відповідачем не проведена оплата за розподіл природного газу, внаслідок чого за період з 01.02.2021р. по 30.04.2023 р. утворилась заборгованість в розмірі 3 450,60 грн., про що свідчить розрахунок боргу.

Відповідно до роз`яснення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП): №3831/16/7-20 від 02.04.2020р., в яких зокрема, зазначено, що з 01.01.2020 року відбулося виокремлення вартості послуги розподілу природного газу із загального кінцевого платежу за природній газ. При цьому здійснено перехід до замовленої потужності та змінено принцип визначення вартості оплати послуги розподілу природного газу. 3 01.01.2020р. кожен споживач сплачуватиме кошти за отриману послугу розподілу рівними частинами протягом року не залежно від обсягу спожитого природного газу в поточному місяці. Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ коригує дані

технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу». (Оригінал роз`яснення розміщено на офіційному сайті Коропської райради за ел.адресою: http://www.korop-rada.gov.ua).

Крім того, враховуючи те, що виконання Договору розподілу природного газу можливе лише за адресою його укладання (надання послуг розподілу газу відбувається безпосередньо до житлового приміщення відповідача, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та керуючись п. 8 ст. 28 ЦПК України, Позивач користується своїм процесуальним правом та подає позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу за місцем виконання Договору, а саме, до Баришівського районного суду.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (Боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (Кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а Кредитор має право вимагати від Боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 статті 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, Відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а Позивач має право вимагати від Відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Станом на дату подання позовної заяви до суду Відповідачем, в порушення наведених норм зазначених кодексів та умов Договору не проведена оплата за послуги з розподілу природного газу.

У жовтні 2023 року Позивач звертався до Баришівського районного суду з заявою про видачу судового наказу, ухвалою суду від 20.10.2023 року №355/1454/23 скасовано судовий наказ.

У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача звернулась до суду із вищевказаним позовом, який просила задовільнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.01.2043р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Проведення судового засідання призначено на 12.02.2024р., 05.03.2024р.

29.02.2024р. на адресу суду надійшла заява представника позивача Ганжа К. - щодо підтримання позовних вимог та розгляду справи у відсутність представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що він не є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; договір розподілу природного газу за вищевказаною адресою ним не укладався та не підписувався. Крім того, звернув увага , що доручення на ім`я представника позивача ОСОБА_2 видано не належною особою та термін дії вищевказаної довіреності сплив 31.12.2023р. За вищевикладених обставин, просив залишити позов без розгляду.

Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні

Судом встановлено, що між позивачем та споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 укладено Типовий договір розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є споживання природного газу та оплата рахунків.

В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів, споживачем за адресою : АДРЕСА_1 не проведена оплата за розподіл природного газу, внаслідок чого за період з 01.02.2021р. по 30.04.2023 р. утворилась заборгованість в розмірі 3 450,60 грн., про що свідчить розрахунок боргу.

Згідно Рішення Баришівського районного суду Київської області від 17.05.2018р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі виділено та визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. )

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог саме до вказаного відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева