ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1447/23

Провадження № 22-ц/4820/214/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 675/1447/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені нею витрати на доньку ОСОБА_3 в сумі 30 375 грн 81 коп.

На підтримання заявлених позовних вимог позивачка вказувала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей, у тому числі донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року. З відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей. Однак, донька ОСОБА_4 хворіє на дитячий церебральний параліч, має статус дитини інваліда, внаслідок захворювання потребує постійного лікування (реабілітації) у профільних медичних закладах. Після розірвання шлюбу з відповідачем, вона змушена здійснювати лікування доньки у ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС- МЕЛІФІКА» та Міжнародній клініці відновного лікування, а відповідач жодним чином не бере участі в оплаті лікування дитини, так протягом 2021-2023 років вона понесла додаткові витрати на дитину, у розмірі 60 751 грн 63 коп на лікування доньки та на оренду житла за місцем знаходження реабілітаційного центру в м. Хмельницькому. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь половину понесених додаткових витрат на малолітню доньку ОСОБА_4 в розмірі 30375 грн 81 коп.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 277 грн 70 коп додаткових витрат на дитину у задоволенні решти вимог відмовлено, вирішено питання щодо стягнення судового збору.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, посилається на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Так судом не враховано, той факт, що витрати на оренду житла під час проходження курсу лікування не є додатковими витратами на дитину. Крім того, судом не враховано, що на сьогоднішній день діти та дорослі з інвалідністю усіх форм захворювання, можуть бути забезпечені реабілітаційними послугами, відповідно до Порядку затвердженого Кабінетом Міністрів України № 31 від 19 січня 2022 року, з огляду на обраний реабілітаційний заклад, крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня № 309, визначено механізм використання бюджетних коштів на реабілітацію дітей, а ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС- МЕЛІФІКА» працює згідно вказаної постанови КМУ. Також позивачка отримує кошти від органу соціального захисту населення на здійснення реабілітаційних заходів малолітньої ОСОБА_3 , однак суд першої інстанції цих обставин не перевірив.

Тому з огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки донька ОСОБА_4 має статус дитини-інваліда та зважаючи на характер наявного у неї захворювання потребує постійного догляду і вона як мати використовує всі наявні можливості, в тому числі і соціальні програми для оплати відповідних реабілітаційних заходів. Про існування Порядку здійснення реабілітаційних заходів дітям з інвалідністю, затвердженого Кабінетом Міністрів України № 31 від 19 січня 2022 року, їй також відомо, однак вказаний порядок не дає можливості своєчасно фінансувати всі реабілітаційні послуги, що надаються ОСОБА_4 . Посилання відповідача на отримання нею допомоги від Органу соціального захисту населення на здійснення реабілітаційних заходів, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки отримана від Держави соціальна допомога, була використана за інші періоди лікування доньки, які в позові не вказані. Крім того, жодними державними програми не покривалися витрати на оренду житла під час проходження реабілітаційних заходів, оскільки вона з дитиною постійно проживає у місті Ізяслав, а на реабілітацію здебільшого їздить до міста Хмельницького, фізичної можливості возити дитину кожного дня до міста Хмельницького немає, що змушує все ж таки винаймати житло у місті за місцем проведення процедур. Виключно діючи в інтересах дитини вона звернулася до Міжнародної клініки відновного лікування за системою професора Козявкіна, у період з 25.07.2022 по 05.08.2022 та з 03.07.2023 по 14.07.2023, яке повністю було нею оплачено в сумі 20 745 грн та 19 661 грн, оскільки за державний кошт лікування та реабілітація у цьому закладі було неможливим.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони у справі з 25 листопада 2007 року перебували у шлюбі, який 09 червня 2021 року розірвано на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини від всіх виді його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Після розірвання шлюбу діти проживають з матір`ю.

Згідно консультативного висновку спеціаліста № 478 від 20 серпня 2020 року у ОСОБА_3 , діагностовано дитячий церебральний параліч, затримка психомовленевого розвитку, стійкі рухові порушення ( Підгрупа «А»), в зв`язку з цим їй рекомендовано вітаміни, курси лікування у реабілітаційному центрі, ноотропні та антихолінестеразні препарати, санаторно-курортне лікування неврологічного профілю, нагляд у невролога, ортопеда та офтальмолога, лікувальний масаж та фізкультура тощо.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 26 листопада 2015 року ОСОБА_3 має статус дитини інваліда.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації від 28 серпня 2023 року № 940, ОСОБА_2 перебуває на обліку у відділі № 2 Управління соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям із інвалідністю» призначено допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_3 з 08 листопада 2013 року по 01 жовтня 2025 року.

Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1881 малолітня ОСОБА_3 з 23 липня по 02 серпня 2021 року перебувала на лікуванні в КП «Хмельницька інфекційна лікарня» Хмельницької міської ради з діагнозом сальмонельоз, реактивний панкреатит, ацетонурія. Відповідно до лікарських призначень проведено лікування: ніфуроксазид, фізичний розчин, реосорбілакт, цефтріаксон, еспумізан, креон, лінекс, но-шпа, парацетамол, бетаргін.

Розмір витрат на придбання ліків за вказаний період становить 1245 грн 63 коп.

Як вбачається з довідки ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «Апіс-Меліфіка» ОСОБА_3 , проходила курси реабілітації у даному медичному закладі в період з 20.09.2021 по 01.10.2021 та з 16.05.2022 по 27.05.2022 за рахунок управління соціального захисту населення Шепетівської РДА, при цьому ОСОБА_2 оплатила частину курсу (аванс) в сумі 4000 грн за курс з 23.01.2023 по 03.02.2023, що підтверджується фіскальним чеком від 27.06.2022, ОСОБА_2 була супроводжуючою особою, житлом не забезпечувалася.

Згідно квитанцій, які наявні в матеріалах справи, ОСОБА_2 у період:

-з 22.09.2021 по 01.10.2021 винаймала житло у ФОП ОСОБА_6 , при цьому нею сплачено 4500 грн за проживання в АДРЕСА_1 ;

-з 16.05.2022 о 20.05.2022 ОСОБА_2 винаймала житло у ФОП ОСОБА_7 , при цьому нею сплачено 2 400 грн за проживання у гуртожитку, що у АДРЕСА_2 ;

- з 23.05.2022 по 27.05.2022 року ОСОБА_2 винаймала житло у ФОП ОСОБА_8 , при цьому нею сплачено 1600 грн за проживання у АДРЕСА_3 ;

-з 23.01.2023 по 03.02.2023 року ОСОБА_2 винаймала житло у ФОП ОСОБА_9 , при цьому нею сплачено 6600 грн за проживання у АДРЕСА_4 .

Таким чином, під час проходження курсів реабілітації ОСОБА_10 у ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «Апіс-Меліфіка» в період з 20.09.2021 по 01.10.2021, з 16.05.2022 по 27.05.2022, з 23.01.2023 по 03.02.2023, ОСОБА_2 понесла додаткові витрати на оплату проживання у місті Хмельницькому на загальну суму 15 100 грн, оскільки витрати на забезпечення житлом під час проходження лікування, ні медичним закладом, ні управління соціального захисту населення Шепетівської РДА, не оплачувалися. При цьому, з врахуванням стану здоров`я дитини проживання матері з дитиною є необхідним.

Також ОСОБА_2 було сплачено аванс за проходження ОСОБА_10 , курсу реабілітації у ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «Апіс-Меліфіка» з 23.01.2023 по 03.02.2023, в сумі 4000 грн.

Крім того, у періоди з 25 липня по 05 серпня 2022 року, з 03 липня по 14 липня 2023 року ОСОБА_3 проходила 13-й та 14-й курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації за системою професора у Міжнародній клініці відновного лікування за системою професора Козявкіна. На її лікування позивачкою витрачено кошти за ці періоди у сумі 40406 грн 00 коп, що підтверджується повідомленням Міжнародної клініки відновного лікування за системою професора Козявкіна від 05 травня 2016 року, виписками із історії хвороби ОСОБА_3 відновного лікування за системою професора ОСОБА_11 , квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 24 червня 2022 року про сплату коштів за лікування на суму 20 745 грн 00 коп, фіскальним чеком від 05 липня 2023 року про сплату коштів за лікування у сумі 19 661 грн 00 коп.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 , посилалася, що загальний розмір додаткових витрат, які понесені нею у зв`язку з проходженням малолітньої ОСОБА_10 курсів реабілітації та лікування у період за 2021 - 2023 роки, склав 60 751 грн 63 коп, тому просила стягнути з відповідача на її користь половину понесених додаткових витрат у сумі 30 375 грн 81 коп.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із ч. 1ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей,у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Згідно із ч. 2ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Якщо стягнення аліментів викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Тобто якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги частково, суд першої інстанції, встановив, що загальний розмір додаткових витрат, які понесені позивачкою під час проходження малолітньої ОСОБА_10 , курсів реабілітації у період за 2021 - 2023 роки склав 60 555 грн 40 коп, при цьому зменшив суму витрат, які понесені ОСОБА_2 на лікування малолітньої ОСОБА_3 , яке вона проходила в Хмельницькій інфекційній лікарні

З висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що передбачено статтею 185 СК України.

Відповідно до вказаної норми той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка понесла витрати на оренду житла під час проходження малолітньої ОСОБА_10 , курсів реабілітації у період за 2021 - 2023 роки, які були зумовлені особливими обставинами, а саме через наявне у дитини захворювання та статусу дитини з інвалідністю, витрати на проходження курсу реабілітації у Міжнародній клініці відновного лікування за системою професора ОСОБА_11 , а також під час лікування малолітньої ОСОБА_3 в Хмельницькій інфекційній лікарні.

Розмір понесених позивачкою витрат підтверджено за допомогою належних та допустимих доказів, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із проходженням дитиною курсів реабілітації.

Ключовою обставиною, що має істотне значення та, згідно вимог статті 185 СК України повинна враховуватися судом при визначенні розміру участі батька дитини у додаткових витратах на дитину, на думку апеляційного суду, є той факт, що дитина сторін по справі є дитиною з інвалідністю та потребує посиленого догляду, а позивачка у справі ОСОБА_2 позбавлена можливості працевлаштуватися, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною з інвалідністю, та немає жодних інших джерел доходу крім державної соціальної допомоги на дитину інваліда та аліментів на утримання дитини, які стягуються з відповідача.

Відповідач у справі є здоровою, працездатною особою, з 14 березня 2022 року по даний час проходить службу в Збройних Силах України, отримує стабільний дохід, тому повинен брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Доводи відповідача про те, що діти та дорослі з інвалідністю, усіх форм захворювання, можуть бути забезпечені реабілітаційними послугами, відповідно до Порядку затвердженого Кабінетом Міністрів України № 31 від 19 січня 2022 року, з огляду на обраний реабілітаційний заклад, крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня № 309, визначено механізм використання бюджетних коштів на реабілітацію дітей, а ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС- МЕЛІФІКА» працює згідно вказаної постанови КМУ, а тому всі витрати були покриті за рахунок бюджетних коштів, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Згідно відповіді з Управління соціального захисту населення Шепетівської РДА від 21.02.2024 року у 2021, 2022, 2023 роках між даним управлінням та ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС- МЕЛІФІКА» було укладено договори про забезпечення дитини реабілітаційними послугами, а саме для ОСОБА_3 , відповідно від 07.04.2021 року, 04.05.2022 року, 23.10.2023 року.

За умовами договорів ціна послуг складала: в 2021 році 25000 грн., в 2022 році 25000 грн., в 2023 році 24720 грн. Оплата за договорами здійснювалась замовником у безготівкову порядку.

При цьому, згідно цієї ж відповіді та додатків до договорів відшкодування за винаймання житла у місті Хмельницькому під час проходження курсу реабілітації ОСОБА_3 у період з 20.09.2021 року по 01.10.2021 року та з 16.05.2022 року по 27.05.2022 року позивачка ОСОБА_2 в ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС- МЕЛІФІКА» не отримувала.

Таким чином, на підставі Договорів про забезпечення дитини реабілітаційними послугами від 07 квітня 2021 року, від 04 травня 2022 року, які укладалися між Управлінням соціального захисту населення Шепетівської РДА та ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС- МЕЛІФІКА», ОСОБА_3 отримувала реабілітаційні послуги на загальну вартість 50 000 грн за два роки, оплата цих послуг здійснювалась Управлінням соціального захисту населення Шепетівської РДА напряму медичному закладу.

При цьому як вбачається з актів наданих послуг, вартість харчування та проживання дитини та її законного представника не оплачувалася під час проходження реабілітаційних послуг.

За змістом позовних вимог позивачка просить відшкодувати, понесені нею витрати у періоди з 25 липня по 05 серпня 2022 року, з 03 липня по 14 липня 2023 року, коли ОСОБА_3 , проходила 13-й та 14-й курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації за системою професора у Міжнародній клініці відновного лікування за системою професора Козявкіна, у сумі 40406 грн, що підтверджується наданими позивачкою квитанціями.

Тобто за отримані реабілітаційній послуги за періоди, які не були відшкодовані за рахунок бюджетних коштів.

А за період отримання ОСОБА_10 реабілітаційних послуг ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС- МЕЛІФІКА» з 22.09.2021 по 01.10.2021, з 16.05.2022 о 20.05.2022, з 23.05.2022 по 27.05.2022, з 23.01.2023 по 03.02.2023 позивач просить лише стягнути з відповідача витрати на винаймання житла в цей період, оскільки вартість такого винаймання житла не була їй відшкодована, а проживання в м. Хмельницькому було необхідною умовою при отримання реабілітаційних послуг ОСОБА_10 в місті Хмельницькому.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо дитини з інвалідністю, у зв`язку із чим з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Встановивши наявність у позивачки, з якою проживає дитина, особливих обставин, зумовлених потребою у винайманні житла під час проходження ОСОБА_10 , курсів реабілітації у період за 2021 - 2023 роки, які були зумовлені особливими обставинами, а саме через наявне у дитини захворювання та статусу дитини з інвалідністю, суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин, що мають істотне значення (інвалідність дитини сторін, матеріальний стан позивачки, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, матеріальний стан відповідача, який є працездатним), приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки у заявленому позивачкою розмірі - 30 277 грн 70 коп, що є половиною вартості таких додаткових витрат.

Процесуальне законодавство, а саме ст.ст. 12, 81 ЦПК України, передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою доведено, за допомогою належних та допустимих доказів, обґрунтованість своїх позовних вимог - наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що передбачено статтею 185 СК України.

З вищевказаних підстав доводи апеляційної скарги, що витрати на оренду житла під час проходження курсу лікування не є додатковими витратами на дитину, а позивачка отримує кошти від органу соціального захисту населення на здійснення реабілітаційних заходів малолітньої ОСОБА_3 , а суд першої інстанції цих обставин не перевірив слід відхилити.

Вказані обставини були перевірені судом апеляційної інстанції, їм дана належна оцінка в мотивувальній частині постанови і встановлені обставини не спростовують обґрунтувань позовної заяви і не можуть бути підставою для відмови в позові.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова