Справа № 944/6328/23
Провадження №2-о/944/38/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м.Яворові, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на утриманні свого внука - військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 25 грудня 2022 року в м.Бахмут Донецької області під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 28 січня 2013 року по час зникнення безвісти 25 грудня 2022 року.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що заявник проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із заявником зареєстровані та проживають онуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які приходяться синами рідної доньки заявниці - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а батько внуків - ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей (онуків заявниці) рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2005 року народження.

Рішення Яворівського районного суду від 08 червня 2006 року вирішено встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнім ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити опікуном ОСОБА_1 . Тобто, з 2006 року по досягнення онуками 18-річного віку заявниця здійснювала опіку та піклування над ними. В 2012 року їй було призначено пенсію і на теперішній час вона є пенсіонером.

Починаючи з 2013 року, з часу досягнення онуком ОСОБА_2 18-річного віку, він здійснював догляд за заявницею, так вона є пенсіонером, досягла вже 65 річного віку, пенсійної виплати, які виплачує держава вистачало лише на купівлю необхідних продуктів харчування та оплату комунальних послуг, а онук здійснював купівлю необхідних ліків та одягу, допомагав матеріально, постійно допомагав по господарству. Тобто, заявник зазначає, що перебула на утриманні ОСОБА_2

28 лютого 2022 року ОСОБА_2 мобілізували до Збройних сил України, де він проходить військову службу і по даний час. Вже перебуваючи в Лавах 3С України, онук продовжував утримувати заявника, постійно надсилав кошти для купівлі необхідних ліків, продуктів харчування, одягу. Також, фінансово допомагав і своєму братові ОСОБА_3 , який ніде не працює.

29 грудня 2022 року на ім?я брата ОСОБА_3 надійшло сповіщення від Яворівського районного центру комплектування та соціальної підтримки, у відповідності до якого онук ОСОБА_2 (навідник 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти Механізованого батальону військової частини НОМЕР_1 ) - 25 грудня 2022 року під час штурму позицій в м.Бахмут Донецької області ворожими підрозділами з ним було втрачено зв?язок. Станом на 28 грудня 2022 року місце перебування не відоме та у списках військової частини він обліковується як зниклий безвісти.

Тобто, станом на момент звернення до суду онук вважається зниклим безвісти поблизу м.Бахмут Донецької області під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України.

17 серпня 2023 року заявник звернулася до Офісу Президента України із зверненням щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_2 , який є безвісти зниклим.

01 вересня 2023 року із Військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь, у відповідності до якої зазначено, що відповідно до п.7 Порядку виплати грошового забезпечення сім?ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджених Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам в рівних частках, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Відповідно ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті грошового забезпечення у зв?язку із безвісти зникненням онука ОСОБА_2 .

Оскільки, ОСОБА_1 , є пенсіонеркою, проживала разом із ОСОБА_2 та перебувала на його утриманні як і до початку повномасштабного вторгнення російської федерації та мобілізації онука до лав 3С України, так і під час його військової служби, а у виплаті грошового забезпечення було відмовлено через те, що остання не входить в перелік сім?ї військовослужбовця.

Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявниці для оформлення грошового забезпечення, їй необхідно надати докази того, що вона перебувала на утриманні у онука, іншим чином встановити відповідний факт неможливо. Просить заяву задовольнити та встановити факт має юридичне значення.

Ухвалою судді від 30.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Заявник в судове засідання не з`явилася, представник заявника - адвокат Галько Р.В. подав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.02.2024, є дата складення повного судового рішення 07.03.2024.

Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 3 ст.294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до паспорта серії НОМЕР_2 , анкетні дані заявника зазначені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 26.07.2012 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером за віком.

Згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , виданим Мальчицькою сільською радою Яворівського району Львівській області від 21.06.1969, актовий запис №19 - ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 16.11.1991 у Порічанській сільській раді Яворівського району Львівській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис №31, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_8 ".

Згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_6 , виданим Мальчицькою сільською радою Яворівського району Львівській області від 27.02.1995, актовий запис №1 - ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_4 .

Судом вставновлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Мальчицькою сільською радою Яворівського району Львівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Львів у віці 33 роки померла ОСОБА_4 .

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 08.06.2006 встановлено піклування над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та над малолітнім ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено опікуном гр. ОСОБА_1 . Також, вказаним рішенням було встановлено, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2005 року ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Справа №2о-42 2006.

Згідно повідомлення про зникнення безвісти №5262 від 29.12.2022, виданого начальником Яворівського районного територіального центру кооплектування та соціальної підтримки, яке адресовано ОСОБА_3 , сповіщається про те, що його брат ОСОБА_2 (навідник 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти Механізованого батальону військової частини НОМЕР_1 ) - 25 грудня 2022 року під час штурму позицій в м.Бахмут Донецької області ворожими підрозділами з ним було втрачено зв?язок. Станом на 28 грудня 2022 року місце перебування не відоме та у списках військової частини він обліковується як зниклий безвісти.

Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою ОСОБА_3 розпочато кримінальне провадження № 0000017 від 06.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до довідки про зареєстроване місце проживання № 144 від 15.09.2023 року, довідки №78 від 10.05.2023 та акту обстеження фактичного місця проживання № 27 від 15.09.2023 року видані Івано-Франківською сільською радою Яворівського району Львівської області, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , вели спільне господарство. ОСОБА_1 була на утриманні онука ОСОБА_2 і допомога від нього була основним джерелом засобів існування. ОСОБА_3 на даний час ніде не працює.

01 вересня 2023 року із Військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь за вих.№10225, у відповідності до якої зазначено, що відповідно до п.7 Порядку виплати грошового забезпечення сім?ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджених Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям,які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам в рівних частках, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Відповідно ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті грошового забезпечення у зв?язку із безвісти зникненням онука ОСОБА_2 .

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали показання про те, що знають сім`ю заявниці, оскільки є близькими сусідами, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приходяться синами доньки заявниці, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а батько ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав ще приблизно з 2005 року. З моменту смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 повністю займалась вихованням внуків, їх доглядала, матеріально забезпечувала, а також опікувались ними.

Приблизно з 2013-2014 років, коли старшому внукові виповнилось 18 років і він став повнолітнім, ОСОБА_11 почав здійснювати догляд вже за бабцею, оскільки їй вже виповнилось 65 років, вона стала більш немічною, почала отримувати пенсію, на роботу не ходила тощо. ОСОБА_12 отримував тимчасові заробітки і матеріально забезпечував бабцю, купляв продукти харчування, ліки, речі домашнього вжитку. Тобто, ОСОБА_11 повністю забезпечував ОСОБА_1 всім необхідним.

В лютому 2022 року ОСОБА_2 мобілізували до Збройних сил України. Перебуваючи на військовій службі він продовжував допомагати своїй бабі, передавав їй кошти та необхідні речі, а також допомагав фінансово і своєму братові ОСОБА_13 , який ніде не працює. Приблизно в грудні 2022 року ОСОБА_2 пропав безвісти, перебуваючи на військовій службі.

Відповідно до ч.2 та 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним бо допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Така ж позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Згідно порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28 лютого 2022 року, установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених устатті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Встановлення факту знаходження на утриманні та сумісного, постійного проживання має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на перехід на пенсію, у зв`язку із втратою годувальника та отримати соціальну одноразову допомогу.

Однак, заявниця не має можливості отримати документ, що засвідчує факт проживання та перебування на утриманні в онука.

Проте, на підставі вищенаведених доказів, судом встановлено, що фактичним місцем спільного проживання заявниці та її зниклого безвісті онука, був будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого онука ОСОБА_2 , оскільки вони проживали разом за вищевказаною адресою, з лютого 2022 останній отримував грошове забезпечення у розмірі, що більш як у десять разів перевищувала пенсію його бабусі - заявниці по справі, тому дохід її онука був основним доходом сім`ї та джерелом існування.

За таких обставин, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення факту перебування заявниці на утриманні у померлого, має для заявниці юридичне значення, факт того, що заявниця перебувала на утриманні у свого онука ОСОБА_2 підтверджено обґрунтуванням в заяві, показами свідків, а також наданими письмовими доказами, тому у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 7, 12, 13, 258-259, 263-265, 268, 294, 315, 319, 354 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на утриманні свого внука - військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 25 грудня 2022 року в м.Бахмут Донецької області під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 28 січня 2013 року по час зникнення безвісти 25 грудня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07 березня 2024 року.

Сторони у справі:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - військова частина НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 . НОМЕР_9 . Код ЄДРПОУ НОМЕР_10.

Суддя І.М. Матвіїв