Справа №597/2064/23
Провадження №2/597/42/2024

"27" березня 2024 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області
у складі: судді Шевчук В.М.
за участі секретаря судового засідання Николайчук З.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_1 , в інтересах якої дії ОСОБА_2 , звурнулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
У позовній заяві позивача ОСОБА_4 просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та ОСОБА_3 11.05.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №19, покликаючись на те, що подружніх відносин вони не підтримують, у них відсутній спільний сімейний бюджет, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу вказує нестерпну поведінку відповідача, яка виражається у постійних сімейних скандалах, погрозах психологічного характеру. Свідком такого психічного насильства часто стає неповнолітній син. Подальше спільне життя з відповідачем неможливе та є таким, що не відповідає її інтересам. У позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зазначає, що від спільного шлюбу з відповідачем є неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому просить після розірвання шлюбу неповнолітнього сина ОСОБА_5 залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_6 .
Відповідач ОСОБА_3 не скористався правом на подання відзиву у справі.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
27.03.2024 року до початку розгляду справи по суті позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог в частині відмови від позовної вимоги про залишення проживання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак до суду подала заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності та наполягає на розірванні шлюбу, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, та не надав у встановлений судом строк відзиву до суду.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 29.11.2023 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 26.12.2023 року сторонам надано строк для примирення на три місяці, однак примирення не наступило.
Суд вважає, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин, а тому, керуючись положеннями ст.280 ЦПК України, справу слід розглянути за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення.
Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Сторони зареєстрували шлюб року 11.05.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 10.12.2002 року.
Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 15.04.2011 року).
Судом встановлено, що у сторін спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та сімейні обов`язки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюб між сторонами носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу та не бажає миритися з відповідачем.
V. Оцінка суду
Згідно з ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).
Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а й під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, що передбачено підпунктом с ч.1 ст.16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про ліквідацію всіх форм дискримінації жінок від 06.10.1999 року.
Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до вимог ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом встановлено, що позивачка втратила почуття поваги та любові до відповідача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, які мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.
VI. Щодо розподілу судових витрат
Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 11, 76, 81, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 274, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.24, 56, 105, 110-114 Сімейного Кодексу України, суд
Змінений позов ОСОБА_1 , в інтересах якої дії ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 11.05.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №19.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище " ОСОБА_6 ".
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу, яка подається Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, а відповідачем протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне рішення складено 27.03.2024 року.
Повне найменування сторін:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя В.М. ШЕВЧУК