Справа № 345/1391/24
Номер провадження 2/350/247/2024
У Х В А Л А

про залишення без руху

26 березня 2024 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Бейко А.М., ознайомившись із матеріалами позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих сум пенсій,

в с т а н о в и в:

Представниця Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих сум пенсій.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають прийняттю її до розгляду.

Так, вимоги до позовної заяви і документів, що до неї додаються, закріплено у положеннях статей 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно з п.4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У контексті наведеного суд звертає увагу, що представниця позивача мала можливість звернутись до суду з окремим позовом лише до ОСОБА_1 чи до ОСОБА_3 , однак звернулася до суду одночасно до двох відповідачів, які набули статусу співвідповідачів, тобто об`єднала позовні вимоги.

Однак, в порушення п.4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України представниця позивача у прохальній частині позовної заяви не зазначила позовні вимоги щодо кожного з відповідачів, водночас сформулювала їх таким чином, що у випадку задоволення позовних вимог, стягнення імовірно безпідставних нарахованих сум пенсій підлягатимуть у солідарному порядку.

Такий спосіб захисту на час відкриття провадження для суду є незрозумілий, оскільки як вбачається з матеріалів позовної заяви та з обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманої суми пенсії ніяким чином не пов`язано із такою ж вимогою, пред`явленої до ОСОБА_4 , і навпаки.

Отже, на виконання норми п.4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачу необхідно викласти у відповідній частині заяви позовні вимоги щодо кожного із відповідачів, із викладенням обставин щодо порушення або не визнання прав позивача кожним з них, або ж надати суду докази на підтвердження того, що безпідставно отримані суми пенсії слід стягувати з відповідачів солідарно.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на можливість подання до суду позовних заяв окремо до кожного із відповідачів з метою розгляду справи в розумні строки та запобігання затягування учасниками справи строків розгляду справи. Такий спосіб подання також забезпечить реалізацію інших процесуальних інститутів, як наприклад ухвалення у випадку наявності для того підстав заочного рішення у справі у разі неявки відповідача та наявності інших умов, передбачених ст.280 ЦПК України.

Окрім цього, прізвище відповідача у прохальній частині позовної заяви не відповідає його прізвищу у відповідному відмінку, зазначеному у вступній частині позовної заяви, у якій наведено інформацію про кожного з відповідача. Тобто у написанні прізвища відповідача допущено помилку, які слід усунути під час виконання цієї ухвали.

Представниця позивача у позовній заяві заявила клопотання про звільнення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від сплати судового збору, посилаючись на обмежене фінансуванням коштів, призначених для сплати судового збору, а також через те, що бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджений, у зв`язку із чим Головне управління діє відповідно до тимчасової лімітної довідки.

Проаналізувавши вищезазначене клопотання позивача, суд прийшов до таких висновків.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно частини першої-другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, однак позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій, та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду. Обмежене фінансування суб`єкта владних повноважень не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Крім зазначеного, невмотивоване звільнення від оплати повністю або частково, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення за судовим захистом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Слід також зазначити, що скрутне матеріальне становище - це умови існування фізичної особи, які проявляються перш за все при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності (продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо).

Незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Обставини для звільнення або відстрочки від сплати судового збору повинні бути виключними та такими, що обумовлюють необхідність у звільненні.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Суд зазначає, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Всупереч наведеному, представниця позивача не надала суду належних доказів на підтвердження обставин, якими вона обгрунтовує підстави для звільнення її від сплати судового збору і що позивач дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання позову у встановленому законом розмірі.

Окрім цього, обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України та відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень, не є такими, що не залежать від волі особи та дають право на звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до переконання, що у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Щодо сплати судового збору за подання вищезазначеного позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України», з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 3028 гривні.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги майнового характеру, зокрема по одній до кожного із співвідповідачів.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

При цьому, як суд зазначив вище, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманої суми пенсії ніяким чином не пов`язано із такою ж вимогою, пред`явленої до відповідача ОСОБА_4 , у зв`язку з чим слід дійти висновку, що кожна із вимог є самостійною позовною вимогою і судовий збір слід сплатити за кожну із них.

До матеріалів позовної заяви не долучено квитанцію про оплату судового збору чи докази, які підтверджують наявність підстав для звільнення такої оплати. При цьому зарахування судового збору від позивача до спеціального фонду Державного бюджету України в системі документообігу суду "Д3" також не підтверджено.

Отже, оскільки позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру, тому йому необхідно сплатити судовий збір окремо за кожну позовну вимогу 3028 гривень, який у підсумку з урахуванням ціни позову становить 6056 грн (3028+3028=6056) та надати суду оригінал відповідної квитанції (платіжного доручення).

Судовий збір слід сплатити на рахунок: UA0009658; отримувач коштів: ГУК в Ів.-Фр.об./ТГ Рожнятів «Судовий збір»/22030101, код отримувача: , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Відповідно до положення ст.6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв. Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі. Сплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви її копію та копії всіх документів, що додаються до неї для вручення другому відповідачу, у зв`язку з чимпозивачу необхідно також усунути цей недолік позовної заяви.

Відповідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

За таких обставин позовну заяву необхідно залишити без руху, про що повідомити позивача, надавши йому строк для виправлення викладених вище недоліків.

Дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України при зверненні в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу в доступі до правосуддя після усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали суду, заява, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута йому.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представниці Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих сум пенсій - залишити без руху, про що повідомити позивача та надати йому строк встановлений ст. 185 ЦПК України - десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали в передбачений законом строк, заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.М. Бейко