КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/482/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року місто Київ

справа №369/158/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Янченка А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів за минулий час,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просила:

визначити розмір аліментів, які мали стягуватися з відповідача за період з 20 листопада 2008 року до 20 листопада 2018 року та розрахувати розмір боргу по аліментам за минулий час (за 10 років з 20 листопада 2008 року до 20 листопада 2018 року (дата прийняття рішення №369/10724/18 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дитини;

змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 10000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог посилалась на те, що 27 листопада 2007 року між нею та ОСОБА_2 було розірвано шлюб, про що складено актовий запис та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що 20 листопада 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було прийнято рішення у справі №369/10724/18 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Зазначала, що відповідачем виконується зазначене рішення, однак відповідно до ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Посилалася на те, що їй, після набрання 28 грудня 2018 року законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/10724/18, стало відомо про придбання 14 листопада 2014 року відповідачем транспортного засобу «RENAULT DUSTER», 2014 року випуску.

Вказувала, що 06 грудня 2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист за №2-3301 про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання неповнолітньої дитини.

Зазначала, що 14 листопада 2014 року відповідачем було придбано транспортний засіб, що свідчить про наявність у останнього додаткових прихованих доходів, а також про те, що відповідач свідомо та злісно ухилявся від виконання рішення суду.

Вважає, що вказані обставини підтверджують той факт, що відповідач приховує свої дійсні доходи, вводив суд в оману щодо фактичних обставин справи, маніпулював обставинами справ та зловживав своїми правами.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області від 20 листопада 2018 року у справі №369/10724/18 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 500 грн. щомісячно та стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 6 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 992,40 грн. в дохід держави.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення в частині відмови суду визначити розмір аліментів, які мали стягуватися з відповідача за період з 20 листопада 2008 року до 20 листопада 2018 року та задовольнити вказані вимоги.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що судом першої інстанції були проігноровані та не досліджені довідки фінансових установ щодо наявності та стану банківських рахунків (поточних, депозитних тощо) у національній та іноземній валюті, відкритих на ім`я відповідача, не було витребувано у відповідача копію договору купівлі-продажу транспортного засобу «RENAULT DUSTER», 2014 року випуску та копію свідоцтва про право власності на транспортний засіб.

Вказувала, що відповідачем не було надано доказів, що придбання вказаного автомобіля було здійснено за рахунок коштів його дружини або інших членів його сім`ї. Також відповідачем не доведено, що витрачання коштів на придбання палива та обслуговування транспортного засобу здійснювалося не за його рахунок.

Зазначала, що інформація щодо придбання відповідачем транспортного засобу «RENAULT DUSTER», 2014 року випуску не була їй відома у 2018 році, в інакшому випадку вона би неодмінно звернула б на це увагу суду.

Посилалася на те, що судом не було викликано в судове засідання уповноваженого представника ТОВ «ІБІС», який володіє усією інформацією, що стосується трудових правовідносин відповідача з даним підприємством.

Вказувала, що судом першої інстанції було проігноровано та не досліджено довідку Державної прикордонної служби України, що міститься в матеріалах справи, згідно якої відповідач 01 квітня 2021 року здійснив виліт з України авіарейсом Київ-Хургада та 09 квітня 2021 року повернувся в Україну авіарейсом Хургада-Київ. Відповідачем не було надано доказів, що витрати на відпочинок за кордоном здійснювалися за рахунок коштів його дружини або інших членів його сім`ї.

Вважає, що наведене підтверджує факт того, що дійсні доходи відповідача у 2008-2018 роках не відповідали його задекларованим доходам.

Зазначала, що судом критично оцінюються посилання позивача на те, що відповідач вводив суд в оману щодо фактичних обставин справи, маніпулював обставинами справи та зловживав своїми правами.

15 лютого 2024 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 ,в якому останній зазначав, що скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення суду залишити без змін. Вказував на те, що виконавчий документ, виданий на підставі рішення від 06 грудня 2006 року одразу ж був пред`явлений до виконання. Доказів його ухилення від виконання за виконавчим листом суду не надано. Зазначав, що він завжди працював офіційно та сплачував аліменти зі своїх доходів. Вказував, що він 14 червня 2008 року вдруге одружився та має від цього шлюбу ще одну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилався на те, що той факт, що власником автомобіля вказано його не змінює факт, що це спільна власність подружжя, придбана на кошти одного з подружжя, а саме дружини - ОСОБА_4

16 лютого 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2023 року в частині зміни розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області від 20 листопада 2018 року у справі №369/10724/18 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1500 грн. на 6000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів за минулий час за період з 20 листопада 2008 року до 20 листопада 2018 року.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів за минулий час за період з 20 листопада 2008 року до 20 листопада 2018 року, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 листопада 2007 року, про що складено актовий запис та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у позовній заяві вказувала на те, що Києво-Святошинським районним судом Київської області 06 грудня 2006 року було видано виконавчий лист №2-3301 про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2018 року у справі №369/10724/18 про зміну способу стягуваних аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий час за період з 20 листопада 2008 року до 20 листопада 2018 року, позивач вказувала на те, що їй, після набрання 28 грудня 2018 року законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/10724/18, стало відомо про придбання 14 листопада 2014 року відповідачем транспортного засобу «RENAULT DUSTER», 2014 року випуску, що свідчить про наявність у останнього додаткових прихованих доходів, а також про те, що відповідач свідомо та злісно ухилявся від виконання рішення суду.

Положеннями статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Обов'язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 18 травня 2020 у справі №215/5867/17, від 07 грудня 2022 року у справі №756/11185/20.

З матеріалів справи вбачається, що вказана обставина (придбання відповідачем автомобіля) існувала на момент ухвалення 20 листопада 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області рішення у справі №369/10724/18 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Придбання 14 листопада 2014 року відповідачем транспортного засобу «RENAULT DUSTER», 2014 року випуску, що на думку позивача свідчить про наявність у відповідача додаткових прихованих доходів, а також про те, що відповідач свідомо та злісно ухилявся від виконання рішення суду не підтверджує тривале і наполегливе ухилення відповідача від виконання ним свого обов`язку з утримання дитини.

При цьому, позивач вказувала на те, що рішення про стягнення аліментів виконується відповідачем.

Доказів невиконання рішення суду ОСОБА_2 , позивачем надано не було.

Встановивши, що ОСОБА_1 не надала належних і допустимих доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а останній ухилявся від їх сплати та виконання свого обов`язку з утримання дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення аліментів за минулі роки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив довідки фінансових установ щодо наявності та стану банківських рахунків у національній та іноземній валюті, відкритих на ім`я відповідача, Державної прикордонної служби України, не витребував у відповідача копію договору купівлі-продажу транспортного засобу, не викликав в судове засідання уповноваженого представника ТОВ «ІБІС», який володіє усією інформацією, що стосується трудових правовідносин відповідача з даним підприємством, колегія суддів відхиляє, не впливають на правильність висновку суду та зазначені позивачем документи не є належними та достатніми доказами на підтвердження обставин, які мають бути доведені для стягнення аліментів за минулий час.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про стягнення аліментів за минулий час.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2023 року в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 аліментів за минулий час за період з 20 листопада 2008 року до 20 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: