ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року

м. Харків

справа № 631/1308/22

провадження № 22-ц/818/595/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 жовтня 2023 року ухвалене у складі судді Мащенко С.В.,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення цього позову та до досягнення дитиною повноліття

В обґрунтування позову зазначала, що 02.10.2013 вони з відповідачем уклали шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 118. Від зазначеного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалося, сім`я розпалася, позивач та відповідач проживають окремо. ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач працює, отримує заробітну плату, його батьки отримують пенсію, аліменти відповідач нікому не платить. Зазначила, що ОСОБА_3 страждає на хронічне захворювання сечокам`яна хвороба, аденоїди ІІ стадії і знаходиться з цього приводу на «Д» обліку у лікаря.(а. с. 1 2 ).

Рішенням Нововодолоазького районного суду Харківської області від 26.10.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі (однієї чверті) з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.12.2022, й до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень .

Рішення суду обґрунтовано том, що з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини й відповідача, наявності у останнього непрацездатних батьків за віком та за станом здоров`я, які потребують матеріальну допомогу, суд вважав, що аліменти на утримання малолітньої дитини на час звернення із цим позовом дитини, необхідно встановити у частковому відношенні, тобто в розмірі частини від заробітку (доходу) його батька ОСОБА_2 , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде з урахуванням приписів статті 182 Сімейного кодексу України необхідним та достатнім для її гармонійного розвитку

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне скасування обставин справи просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом при визначенні розміру аліментів не прийнято до уваги те, що рідна дитина відповідача згідно довідки сімейного лікаря Амбулаторії загальної практики сімейної медицини селища міського типу Нова Водолага КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» Нововодолазької селищної ради знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: Сечокам?яна хвороба. ФОО, Аортальна регургентація І ст. Аффетивно-респіраторні напади. Скаржник зазначив, те що у відповідача є батьки з встановленою групою інвалідністю та пенсіонери за якими потрібен належний ухід суд прийняв до уваги при розрахунку розміру аліментів, не зважаючи на те, що доходи непрацездатних батьків отримані у 2022-2023 роках в формі пенсії по інвалідності у розмірі 6136,34 гривень та пенсії за віком в розмірі від 2300,00 гривень до 2500,00 гривень відповідно, є більшими за прожитковий мінімум для тих, хто втратив працездатність.

Апелянт наголосив, що також при визначенні розміру аліментів суд не звернув уваги на те, що, відповідач зареєстрований фізичною особою підприємцем відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 22.04.2020 №0003410 виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області. Взятий на облік до Головного управлінні ДПС У Харківській області, (Нововодолазька ДІІ) 22.04.2020. Являється платником єдиного податку третьої групи з 22.04.2020 року. Дохід відповідача від його підприємницької діяльності за 2021 та 2022 рік склав 8405221 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Посилається на те, що судом повно та всебічно встановлені обставини у справі та зроблено законний та обґрунтований висновок про часткове задоволення позову. Відповідач добровільно сплачує на користь дитини аліменти у розмірі що є більшим ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів. Матеріальної можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі не має.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що згідно із Свідоцтвом про народження (серії НОМЕР_1 ), виданого 19.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 19.04.2014 року складено відповідний актовий запис № 45, та його батьками зазначені громадяни України: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 3).

Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії НОМЕР_2 ), виданого 02.10.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Жовті Води П`ятихатського району Дніпропетровської області, та громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка селища Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, зареєстрували шлюб 02.10.2013 року, про що в цей день складено відповідний актовий запис № 118. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 » (а. с. 4).

З довідки сімейного лікаря Амбулаторії загальної практики сімейної медицини селища міського типу Нова Водолага КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» Нововодолазької селищної ради ОСОБА_6 , виданої 05.06.2023 без будь-якої реєстрації та не на фірмовому бланку медичної установи, убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: Сечокам`яна хвороба. ФОО, Аортальна регургентація І ст. Аффетивно-респіраторні напади (а. с. 73).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12,ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки сімейного лікаря Амбулаторії загальної практики сімейної медицини селища міського типу Нова Водолага КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» Нововодолазької селищної ради Єфименко М. П., виданої 05.06.2023 року без будь-якої реєстрації та не на фірмовому бланку медичної установи, убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: Сечокам`яна хвороба. ФОО, Аортальна регургентація І ст. Аффетивно-респіраторні напади (а. с. 73).

Дані на отримання ним будь-якого медикаментозного лікування, його періодичність та тривалість зазначена довідка не містить.

Згідно із Свідоцтвом про народження (серії НОМЕР_3 ), виданого 26.07.1983 відділом РАГС Жовтоводського виконкому, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в книзі реєстрації актів про народження 26.07.1983 року зроблено запис за № 580, та його батьками зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а. с. 36).

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 04.03.2023 за № 04.05-28/67 Центром надання адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради Харківської області, убачається, що за адресом: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , її чоловік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та їх син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 27).

Згідно з випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА № 700220, виданою Красноградською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією 24.01.2018 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , має групу інвалідності першу «Б» довічно з 01.02.2018 за загальним захворюванням «Розсіяний склероз», потребує сторонньої допомоги (а. с. 28).

З довідки про доходи № 01012, убачається що ОСОБА_7 перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області, отримує пенсію по інвалідності, яка складала: в вересні - листопаді 2022 року по 6136,34 гривень на місяць; грудні 2022 року лютому 2023 року по 6154,82 гривень на місяць (а. с. 29).

Також, з довідки про доходи № 991914, убачається що ОСОБА_8 перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області, отримує пенсію за віком, яка складала: в вересні - листопаді 2022 року по 2300,00 гривень на місяць; грудні 2022 року лютому 2023 року по 2500,00 гривень на місяць (а. с. 30).

Відповідно до дублікатів квитанцій, ОСОБА_2 перерахував на ім`я ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 29000,00 гривень, а саме:

-квитанція № P24AP24AD7471 від 08.09.2023 року на суму 3000 гривень;

-квитанція № P24AP24AD1696 від 13.10.2023 року на суму 3000 гривень;

-квитанція № P24AP24AD3133 від 18.08.2023 року на суму 3000 гривень;

-квитанція № P24AP24AD4022 від 10.08.2023 року на суму 3000 гривень;

-квитанція № P24AP24AD0791 від 01.07.2023 року на суму 3000 гривень;

-квитанція № P24AP24AD8244 від 08.07.2023 року на суму 3000 гривень;

-квитанція № P24AP24AD5396 від 22.07.2023 року на суму 3000 гривень;

-квитанція № P24AP24AD0468 від 29.07.2023 року на суму 3000 гривень;

-квитанція № P24AP24AD7696 від 23.06.2023 року на суму 3000 гривень;

-квитанція № P24AP24AD5274 від 16.06.2023 року на суму 2000 гривень (а. с. 102 - 111).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

У відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 274 та ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних правовідносин, крім спорів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним, про що, зокрема, вказував і Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 643/11949/19.

За статтею 183 СК України, яка визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим статті 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з урахуванням стану здоров`я дитини та матеріального становища відповідача, наявності у останнього непрацездатних батьків які за віком та за станом здоров`я потребують матеріальної допомоги, аліменти необхідно визначити у частковому відношенні, тобто в розмірі частини від заробітку (доходу) його батька ОСОБА_2 , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів встановлений судом, відповідає потребам дитини, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина сторін та не спричинить порушення принципу рівності обов`язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування судового рішення. Тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 березня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук