ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 березня 2024 року

м. Харків

справа № 619/5037/23

провадження № 22-ц/818/770/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Тичкової О.Ю

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2023 року ухвалене у складі судді Нечипоренко І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09.02.2015 на її користь на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісячно на 1/4 частину усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % пожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 02.07.2005 по 15.01.2015 вона з відповідачем перебуала у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 09.02.2015 по справі № 619/5920/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої сина в сумі 400,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи з 27.11.2014. З моменту народження дитина постійно проживає з нею. Відповідач участі у вихованні дитини не примає взагалі. Визначений судом розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини та належного матеріального утримання. На цей час відповідач сплачує аліменти у мінімальному обсязі і не систематично, а основний тягар по утриманню їх сина лежить на ній. Враховуючи ціни на продукти харчування, ліки, речі першої необхідності та загальне здорожчення життя, 400 гривень на місяць, не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини, не говорячи вже про достатній рівень життя для її повноцінного розвитку. З моменту ухвалення рішення від 09.02.2015 суттєво змінилися її матеріальний стан та стан здоров`я дитини, у зв`язку із чим того розміру аліментів, який було призначено в 2015 році на сьогоднішній день не вистачає для забезпечення всіх потреб дитини. Зміни у стані її здоров`я полягають у тому, що лікарями діагнозтовано захворювання опорно-рухового механізму. Погіршення стану здоров`я дитини полягає у тому, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України вони разом змушені покинути рідний дім та являються ВПО, змушена витрачати кошти на оренду житла, оплату комунальних послуг, облагодження житла всім необхідним для безпечного і нормального розвитку дитини. Вона постійно буває із дитиною та займається всіма організаційними питаннями, організовуючи йому начання та розвиток. Починаючи з 2018 року вона має кредитні зобов`язання, що також вплинули на зміну її матеріального становища. На сьогоднішній день, у порівнянні із 2015 роком, вона не має постійного доходу, Дитина з раннього віку мала здібності до комп`ютерних технологій та на сьогоднішній день син навчається у Комп`ютерній академії ШАГ, вартість навчання за рік становить 21600,00 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2023 року у позовні вимоги задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 09.02.2015 по справі № 619/5920/14-ц та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09.02.2015 по справі № 619/5920/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 400,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку - відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивачкою не доведено наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів. Судом першої інстанції не взято до уваги, що аліменти які стягуються у твердій грошовій сумі підлягають обов`язковій індексації, що і було зроблено виконавцем. Також судом не взято до уваги, сплата аліментів у сумі більшої ніж 400 грн які визначені судовим рішенням. Також, позивачці вже було відмовлено у зміні способу стягнення аліментів за аналогічним позовом. Позивачка фактично бажає збільшити розмір аліментів, а не спосіб їх стягнення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнитти з наступних підстав.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

За обставинами даної справи з відповідача рішенням суду стягнені аліменти у розмірі 400 грн. на дитину щомісячно. Пред`явивши вимогу про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів та визначивши її розмір у 1/4 частину, позивачка фактично заявляє вимоги про збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).

Таким чином, поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника, позивачці належало доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.

Разом з цим, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка посилалась на зміну її стану здоров`я та матеріального станую.

Таким чином, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як убачається із наданих позивачкою доказів, вона з сином є внутрішньо переміщеними особами, фактичне місце перебування яких зазначено в АДРЕСА_1 (а.с. 19-20).

На підтвердження стану здоров`я позивачкою надано консультативний висновок № 1000865, де зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки міжхребцевого остеохондрозу, спондилоартрозу шийного відділу хребта, нестабільність в сегментах С3-4, С4-5 1ст (а.с. 21).

Із довідки Харківського ліцею № 149 убачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на високому та достатньомі рівні, мати постійно підтримує зв`язок з клавним керівником та адміністрацією навчального закладу, дитина забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку. Батько дитини з навчальним закладом не контактував, жодного разу не відвідав навчальний заклад та батьківські збори (а.с. 22).

За відомостями довідки, виданої Полтавським навчально-виховним комплексом № 16 від 19.04.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує заняття з тренувань по футболу. ОСОБА_1 забезпечує своєчасну оплату за навчання, дитина забезпечена всім необхідним для тренування. Батько дитини тренування не відвідує. Кошти на навчання не вносить (а.с. 23).

Позивачка відповідно до кредитного договору №10/42/18 від 12.03.2018, укладеного між АТ КБ «Глобус» та нею, має кредитні зобов`язання та сплачує необхідні платежі щомісяця, що підтверджено довідками від 14.09.2023 (а.с. 24-25).

Станом на 11.09.2023, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела доходів ГУ ДПС у Харківській області, позивачка мала у грудні 2022 року та травні, червні місяцях 2023 року доходи у вигляді благодійної, гуманітарної допомоги, інформація про інші доходи відсутня (а.с. 26).

ОСОБА_4 навчається за програмою «Мала Комп`ютерна Академія» у комп`ютерній Академії ШАГ з 15.10.2022 до 14.10.2027. Замовником послуг з навчання є мати ОСОБА_1 , яка вчасно сплачує за навчання, варсіть якого за рік коштує 21600,00 грн (а.с. 27).

На підтвердження понесення додаткових витрат позивачка надала копії лабораторних замовлень та квитанцій про оплату послуг, проте жодного призначення лікаря та чим зумовлені такі маніпуляції матеріали справи не містять.

Також, консультативний висновок № 1000865, де зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки міжхребцевого остеохондрозу, спондилоартрозу шийного відділу хребта, нестабільність в сегментах С3-4, С4-5 1ст не підтверджує того факту,що стан здоров`я позивачки погіршився.

Будь-яких доказів матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, матеріальних потреб дітей, їх стану здоров`я, позивачкою надано не було, хоча це є її процесуальним обов`язком.

Посилання на наявність кредитних зобов`язань не є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Також, позивачка не позбавлена можливості в разі понесення нею додаткових витрат на дитину, що не покривається аліментами звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення понесених додаткових витрат, зокрема якщо такі витрати пов`язані з особливими обставинами, між іншим і захворюванням дитини.

Обґрунтовуючи вимоги про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеної рішення суду у розмірі 400грн на дитину, на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, позивачка зазначала, що на теперішній час відповідач будь-якої іншої матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не приймає, дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпечені і позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення з відповідача аліментів з 400 гривень на 1/4 частку від усіх його доходів.

Проте, відповідачем надано розрахунок боргу по аліментам Дергачівського ВДВС згідно якого ОСОБА_2 сплатив аліменти в сумі 131499,67 грн за період з 27.11.2014 по листопад 2023 року та має переплату 27589,67 грн, що спростовує посилання позивачки.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 частину 2 статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 зазначила, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі, у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі N 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, повинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці ( інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації ( підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про внесення змін до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 01 вересня 2020 року № 831-ІХ встановлено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином, з наданого розрахунку, убачається, що виконавцем було проведено індексацію суми аліментів, що відповідає вимогам закону.

Отже, доводи позивачки не є підставою для задоволення вимог про зміну способу стягнення аліментів у спосіб, визначений у позовній заяві, оскільки сам по собі факт наявності інфляції не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, у порядку, передбаченому чинним законодавством, а посилання на зміни у матеріальному стані позивачки та зміни у її здоров`ї не підтверджені належними доказами.

Враховуючи, що належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для визначення розміру аліментів в частці від такого доходу позивачкою не надано, суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому її належить задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, а позивачка звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає компенсації відповідачу за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1396(одна тисяча триста дев`яносто шість) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текс судового рішення виготовлено 15 березня 2024 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук