Номер провадження 2/932/2786/23
Справа № 932/9849/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кирилішиній В.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 13.10.2012 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 523.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У березні 2022 року сталася сварка між Сторонами, внаслідок якої Відповідачем вперше вчинив щодо Позивача домашне насильство. Такі дії Відповідача супроводжувались нецензурної лайкою на адресу Позивача, різного роду погрозами про застосування фізичної сили. 14 липня 2022 року сталась чергова сварка, в ході якої Відповідач словесно ображав Позивача, хапав її за руки, штовхав, висловлювався нецензурною лайкою, всі ці дії відбувалися на очах дітей, внаслідок чого Позивач була вимушена звернутись із заявою до поліції. На судовому засіданні, перебуваючи в емоційно нестабільному стані, Позивач просила суд закрити провадження по даній справі, так як напередодні Відповідач обіцяв їй, що подібне більше не повториться та просив пробачення за свої дії. Шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем фактично припинилися 21.01.2023 року. З того ж часу вони не ведуть спільного господарства. Місце проживання дітей буде визначено в судовому порядку. Протягом певного часу Позивач намагалася зупинити Відповідача, якось заспокоїти, проте ніщо на нього не діяло. Позивач з дітьми втратили відчуття надійності сьогодення та віри у спокійне майбутнє. Психологічне та фізичне насилля, яке постійно вчинялося Відповідачем викликало у Позивача відчуття життєвої катастрофи, значно погіршило фізичне здоров?я та морально-психологічний стан членів родини в цілому. Також причинами розпаду сім?ї є різниця характерів, відсутність між Сторонами взаєморозуміння, різниця у поглядах на життя та побут.

За таких обставин, Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є недоцільним та неможливим. Часу для примирення з Відповідачем Позивач не потребує, бажає якнайскорішого розірвання шлюбу з Відповідачем.

У зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб.

Також позивачка вказала попередній розрахунок суми судових витрат, які понесла і які очікує понести у зв?язку із розглядом справи. Згідно акту наданої правової допомоги Позивачем були понесені витрати на складання та подання позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 3000,00 грн. Позивач планує понести витрати на правову допомогу шляхом участі представника в судовому засіданні у розмірі 2000 грн. за кожне судове засідання.

Ухвалою суду від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того відповідачу запропоновано надати пояснення по суті справи та усі наявні докази.

15.12.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Діденко Г.О. про розгляд справи у їх відсутність, вказала, що позов підтримують та просила його задовольнити.

20.12.2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла до суду заява про перенесення розгляду справи на іншу дату та просив надати матеріали для ознайомлення та підготування відзиву.

Судом було перенесено розгляд справи на 05.03.2024 року у зв`язку з заявою відповідача.

17.01.2024 року надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

17.01.2024 року судом була винесена ухвала про розгляд справи у режимі відеоконференції.

20.02.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про надання строку для примирення подружжя.

27.02.2024 року від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшли заперечення на клопотання відповідача про надання строку для примирення подружжя.

28.02.2024 року від представника позивача ОСОБА_4 також надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, а також просила вирішити питання про розподіл судових витрат понесених позивачем по даній справі, у зв`язку з чим долучила до заяви докази на підтвердження їх понесення.

Позивач у судовому засіданні заперечувала проти надання строку для примирення, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, клопотання та заяви, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , 13 жовтня 2012 року укладено шлюб, який зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 523, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК).

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки примирення між сторонами не можливе, сторони подружніх відносин не підтримують, сім`я фактично не існує та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

Щодо стягнення судового збору.

Відповідно дост. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При визначені розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу, суд враховує, категорію справи, яка не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, вважаю що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу 5500 грн. є значно завищеними. Також ураховую загальну тривалість розгляду справи в суді, та кількість часу витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях, вважаю необхідним стягнути з відповідача на користь позивача частину витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн, що буде відповідати принципу справедливості та розумності, й не призведе до вкрай тяжкого майнового стану відповідача.

Відповідно дост. 141 ЦПК Українитакож слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 114, 115СК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263-265, 289 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 13.10.2012 року, Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 523, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Прізвище сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи, а саме: 1000,00 грн. 00 коп. - правової допомоги та 1073 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя О.С. Овчиннікова