Провадження № 2/161/456/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Пушкарчук В.П.

при секретарі - Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про поновлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

29.09.2023 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2022 року в справі № 161/14090/21 її було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнуто на його утримання аліменти. Вказаний позов був поданий Органом опіки та піклування Луцької міської ради. Одночасно з цим, відповідачем також було подано позовну заяву до її матері ОСОБА_3 про звільнення від обов`язків опікуна малолітньої онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які остання здійснювала через визнання її доньки ОСОБА_5 (сестри позивачки) недієздатною. Даний спір став предметом розгляду цивільної справи № 161/13862/21, а його підстави були абсолютно тотожними підставам, що й у справі № 161/14090/21. Разом з тим, постановою Волинського апеляційного суду від 26.07.2023 року у задоволенні позову Органу опіки та піклування Луцької міської ради до ОСОБА_3 про звільнення від обов`язків опікуна було відмовлено. З огляду на тотожність позовів відповідача та мотиви, з яких йому було відмовлено у задоволенні позову до матері, вважає, що існують усі підстави для поновлення її батьківських прав по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поряд з цим, на даний час її життєві обставини змінилися у кращу сторону, вона працевлаштувалася у ПрАТ «Теремно Хліб», а також має намір у належний спосіб виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до сина. Враховуючи наведене, просить суд поновити їй батьківські права відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.11.2023 року первісного відповідача Службу у справах дітей Луцької міської ради було замінено на належного - Виконавчий комітет Луцької міської ради.

До початку судового засідання позивачка подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача до початку судового засідання також подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі та відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2022 року в справі № 161/14090/21 позивачку ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вирішено стягувати з неї на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили та є чинним.

Даним судовим рішенням встановлено, що позивачка, як мати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не забезпечує необхідного рівня догляду, не піклується про необхідний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально його не забезпечує, оскільки не працює.

Вирішуючи позовні вимоги судом також враховувалося відомості про особу ОСОБА_1 , її ставлення до виховання дитини, матеріальну спроможність утримувати сина, соціальну не адаптованість позивачки та житлово-побутові умови проживання дитини.

У своєму позові ОСОБА_1 ставить питання про поновлення батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посилаючись на ту обставину, що на даний час вона переусвідомила свою негативну поведінку, поліпшила своє соціальне становище та має не аби яке бажання в належний спосіб виконувати свої батьківські обов`язки відносно дитини.

Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставин у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006 року).

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Такі обставини потрібно встановлювати через призму якнайкращих інтересів дитини та пріоритету збереження сімейних зав`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною.

Разом з тим, в ході розгляду справи ані позивачка, ані її представник не надали жодних доказів того, що з моменту ухвалення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2022 року в справі № 161/14090/21, що поведінка ОСОБА_1 наскільки змінилася, що дає підстави для поновлення її батьківських прав.

Зокрема, той факт, що позивачка працевлаштувалася, має позитивну характеристику за місцем роботи, а також не перебуває на обліку в КП «ВМЦТЗ», в жодній мірі не спростовує того, що остання не буде продовжувати ухилятися від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, забезпечувати необхідний рівень її догляду, піклуватись про необхідний розвиток, спілкуватись в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення та сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

Суд звертає увагу на факт працевлаштування ОСОБА_1 лише за один місяць до пред`явлення позову, що не може беззаперечно свідчити про реальні зміни в її соціальній адаптованості та поліпшення житлово-побутових умов.

Жодних доказів того, що з позбавлення батьківських прав по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та до моменту пред`явлення даного позову, позивачка вчиняла реальні наміри для налагодження морального та духовного контакту, або ж цікавилася долею останнього в цей проміжок часу, матеріали справи не містять.

Натомість, як слідує із довідки ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції, ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів, які були присуджені тим же судовим рішенням справі № 161/14090/21, в загальному розмірі 81358,88 грн., а розрахунок заборгованості зі сплати аліментів достовірно свідчить про ту обставину, що позивачка взагалі не приймала будь-якої участі в утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не заслуговують на увагу також посилання сторони відповідача на судове рішення в цивільній справі № 161/13862/21, оскільки даний спір стосувався відносин між малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір`ю позивачки - ОСОБА_3 з приводу здійснення останньою обов`язків опікуна.

Разом з тим, суд наголошує на наступному.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2023 року в цивільній справі № 161/16012/23 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було усиновлено.

Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили та є чинним, встановлено, що усиновителі мають всі необхідні для виховання дитини житлові і побутові умови, достатні доходи, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі бажають створити повноцінну сім`ю, можуть забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя і розвитку дитини, що повністю відповідає інтересам самої дитини.

Аналізуючи вищенаведене у своєму системному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що поновлення позивачки у батьківських правах на даному етапі не відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачка не вчиняла до цього жодних заходів для налагодження стосунків із сином та побудови з ним довірливих відносин.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про поновлення батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 247, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 169 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про поновлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Виконавчий комітет Луцької міської ради, адреса: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, .

Повний текст рішення складений 27 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинськоїобласті В.П. Пушкарчук