Провадження № 22-з/801/45/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Матківська М. В.
Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни про винесення додаткової постанови у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2024 року в частині розміру стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу змінено з 11 000,00 грн. на 7000,00 грн.
В решті додаткове рішення залишено без змін.
18 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тетева-Родюк І. О. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення (прийняття додаткової постанови), в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4158,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката у Вінницькому апеляційному суді.
У заяві вказала, що постановою Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року витрати на правничу допомогу, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, були зменшені на 37%, а відсоток витрат на правничу допомогу склав 63% від бажаної суми 11 000,00 грн. Вартість послуг адвоката, у зв`язку з апеляційним переглядом додаткового рішення суду першої інстанції, відповідно до укладеного договору є фіксованою та складає 6600,00 грн., які підлягають оплаті на умовах та в порядку, передбаченому договором № 09/02 про надання правничої допомоги від 09 лютого 2024 року. Тому, враховуючи часткове задоволення вимог, керуючись статтею 141 ЦПК України, вона вважає, що сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача становить 4158,00 грн.
Відповідач ОСОБА_2 не надіслав заперечень щодо поданої заяви.
Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін та інших учасників справи в судове засідання, оскільки не вбачає необхідності їх виклику в судове засідання.
На думку колегії суддів заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).
Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тетева-Родюк І. О. на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення надала наступні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у справі, а саме:
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, у п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У постанові від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно умов договору гонорар у розмірі 6600,00 грн. було передбачено за виконання представником відповідача двох завдань, а саме написання відзиву та прийнятті участі у судовому засіданні.
Проте, відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року (а. с. 132), справа розглядалась у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, а тому судові засідання не проводились.
Отже, реальне представництво інтересів позивача ОСОБА_1 адвокатом Тетевою-Родюк І. О. у суді апеляційної інстанції в межах даного провадження обмежилось написанням відзиву на апеляційну скаргу (а. с. 125-131).
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити частково заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тетевої-Родюк І. О. про ухвалення додаткового рішення (прийняття додаткової постанови) та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України ухвалити додаткове судове рішення.
На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни про винесення додаткової постанови задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 2000,00 грн. (дві тисячі грн.) витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На додаткову постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. В. Сопрун