Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/513/23
Провадження № 2/553/182/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Сіомашко В.Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із згаданим позовом до відповідачів, в якому прохає стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку плату за користування позикою в розмірі 3% річних, що становить 6375,94 доларів США станом на день подачі позову і до дня ухвалення рішення та судові витрати.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 02.02.2018 між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, що підтверджується розпискою. Згідно умов якого відповідач 02.02.20218 отримав від ОСОБА_1 в борг кошти в розмірі 102 000 (сто дві тисячі доларів США) на термін до 22.02.2018. Відповідач повідомляв що позичені кошти йому потрібні для придбання житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок на яких він розташований. На час укладення договору позики ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . 22.02.2018 ОСОБА_2 умови договору позики не виконав, кошти в розмірі 102000 доларів США не повернув. 04.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 коштів згідно договору позики від 02.02.2018. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2022 позовну заяву задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 3099457,59 грн, з яких 2842520 грн сума боргу, 256937,59 грн 3% річних. Станом на 10.03.2023 сума боргу залишається неповернутою, тому позивач прохає стягнути з відповідачів як солідарних боржників відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми за період з 05.02.2021 та по день винесення рішення, розмір яких станом на 10.03.2024 становить 6375,94 доларів США.

Ухвалою від 24.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

25.04.2023 від адвоката Осіпова С.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшов відзив на позовну заяву в якому останній прохав відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свої вимоги обгрунтовує тим, що на початку 2018 року ОСОБА_2 за усною домовленістю позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13000 грн. Жодні письмові документи на підтвердження отримання цієї суми коштів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не укладалися. Зазначена сума позики була повернута ОСОБА_2 шляхом перерахування на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 двома платежами. Залишок заборгованості складав 30 грн. Розписка, копія якої додана позивачем до позовної заяви ОСОБА_2 не видавалася. Зазначає, що встановити яка саме особа отримувала у ОСОБА_1 зазначену в копії розписки суму коштів встановити неможливо у зв`язку з відсутністю в копії розписки будь-яких ідентифікуючих даних особи.

04.05.2023 від адвоката Мороза С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла відповідь на відзив, в якій останній прохав задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, позивач та його представники в судове засідання не прибули. Від представника позивача ОСОБА_4 надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог. Одночасно, представником позивача, з посиланням на те, що позовні вимоги заявлено про стягнення 3% річних за договором позики від 02.02.2018 за період з 05.02.2021 і до дня ухвалення рішення, надано розрахунок станом на 18.03.2024 на суму 9495,37 доларів США.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Осіпов С.М. в судове засідання не прибули, причин неприбуття до суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно розписки ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 102000 доларів США на термін з 02.02.2018 по 22.02.2018.

Згідно квитанції АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_2 здійснив переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 двома платежами, а саме: 30.12.2020 7035,18 грн та 05.01.2021 6000 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_3 перебуває житловий будинок садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 383,5 кв.м, житловою площею 93,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано 03.09.2019 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. на підставі договору купівлі продажу, серія та номер: 2254, виданий: 03.09.2019.

Згідно заяви від 03.09.2019, посвідченої приватним нотаріусом, ОСОБА_2 надав згоду своїй дружині ОСОБА_3 на купівлю нею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 3099457 грн 590 коп, в задоволенні вимог до ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 21.02.2024 рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2022 скасовано та постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 3099457 грн 59 коп.

Як убачається зі змісту судових рішень, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було стягнуто борг за розпискою у розмірі 2842520 грн, з урахуванням часткового погашення на суму 12970 грн, та 3 % річних, нараховані на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за період з 23.02.2018 по 05.02.2021 в розмірі 256937,59 грн.

У цій справі позивачем заявлені вимоги про стягнення солідарно з відповідачів 3 % річних від простроченої суми боргу за розпискою у період 05.02.2021-18.03.2024, що за наданим розрахунком становить 99495,37 доларів США.

Однією з засад цивільного законодавства України, відповідно до п.п. 3, 5, 6 ст. 3 ЦК України є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

У ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Щодо можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 в справі № 14-134цс18 вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин, з огляду на наведене, суд вважає, заявлені позивачем вимоги обґрунтованими, та враховуючи, що в строк обумовлений договором борг повернуто не було, відповідачі як солідарні боржники зобов`язані сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК Кодексу.

Суд також погоджується із наданим позивачем розрахунком за наведеною у ньому формулою, який відповідачами спростовано не було.

Водночас, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти на день ухвалення рішення судом.

З огляду на вказані норми суд вважає, що стягнення з відповідачів трьох процентів річних, відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 24.02.2022 по 18.03.2024 не відповідає вимогам закону.

Таким чином, з відповідачів як солідарних боржників на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми боргу за період 05.02.2021-23.02.2022 в розмірі 3204,06 доларів США, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Питання про судові витрати вирішено судом відповідно до ст.141 ЦПК України. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 586 грн судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 3204,66 доларів США та по 586 грн судового збору з кожного.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 . Відповідачі:ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих