РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/2086/23

Провадження № 2/293/118/2024

05 березня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича та приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

15.12.2023 поштовим зв`язком на адресу суду надійшла позовна заява, подана адвокатом Карлашом Іваном Анатолійовичем, який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1304272 від 01.12.2023 в інтересах позивача ОСОБА_1 . За змістом позовної заяви позивач просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 22.02.2021 №2151 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 12 072 грн 78 коп., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору за подання позову 1073 грн.60 коп., судового збору за подання заяви про забезпечення позову 536 грн. 80 коп. та витрат на професійну правничу допомогу 4500 грн.

Ухвалою від 18.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначив перше судове засідання на 10 год. 00 хв. 18 січня 2024 року.

Одночасно ухвалою суд постановив:

залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича (76014, м.Івано-Франківськ, вул.Коновальця Євгена, 433, кім.28-29) та приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича (10014, Житомирська область, м.Житомир, бул.Новий, буд.5, офіс 2.8).

витребувати у ТОВ «Вердикт Капітал» копію кредитного договору на підставі якого був вчинений виконавчий напис від 22.02.2021 за №2151 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 12 072 грн. 78 коп.

витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича копію кредитного договору за яким відбувається стягнення у виконавчому провадженні № 64912703.

Ухвалою від 18.12.2023 суд задовольнив заяву представника позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та забезпечив позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 22.02.2021 №2151 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (, адреса реєстрації: 04053, м.Київ, Кудрявський узвіз, 5-Б) заборгованості в сумі 12 072 грн. 78 коп. у виконавчому провадженні №64912703 до закінчення розгляду справи.

25.12.2023 через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. З метою збільшення позовних вимог просить прийняти до розгляду уточнену позовну заяву із додатковою вимогою про повернення безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів.

26.12.2023 від відповідача надійшла заява на виконання ухвали суду від 18.12.2023, за змістом якої відповідач повідомляє, що витребовуваний кредитний договір перебуває у матеріалах виконавчого провадження з виконання виконавчого напису приватним виконавцем Лужинецьким П.В.

18.01.2024 суд ухвалою прийняв до розгляду уточнену позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог у цивільній справі № 293/2086/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича та приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих за виконавчим написом коштів в розмірі 12 072 грн 78 коп. Розгляд справи постановив відкласти на 09 год. 30 хв. 12.02.2024.

23.01.2024 від приватного виконавця ВО ЖО Лужинецького П.В. відповідно до ухвали суду від 18.12.2023 надійшли витребовувані судом копії докментів.

Ухвалою від 12.02.2024, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 12.02.2024 суд відклав розгляд справи по суті на 05.03.2024.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинений виконавчий напис за № 2151 від 22.02.2021 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 12 072 грн 78 коп.

Постановою приватного виконавця Лужинецького Павла Вікторовича (далі - приватний виконавець) від 22.03.2021 відкрито виконавче провадження № 64912703.

Постановою приватного виконавця від 03.10.2023 накладений арешт на грошові кошти , які знаходяться на банківських рахунках позивача та за постановою від 04.10.2023 звернуто стягнення на доходи позивача з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом.

Постановою приватного виконавця від 04.12.2023 виконавче провадження закінчено у зв`язку зі стягненням заборгованості в повному обсязі.

Пояснює, що у зв`язку з укладенням шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Позивач зауважує, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичемвід 22.02.2021 з порушенням норм чинного законодавства та не підлягає виконанню, оскільки такий виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який не посвідчено нотаріально.

Доводить, що між нею та відповідачем не укладалися нотаріально посвідчені кредитні договори.

Зазначає, що не погоджується із розміром заборгованості за виконавчим написом, тобто заборгованість не є безспірною.

Вважає, що відповідачем та третьою особою (приватним нотаріусом) не дотримано вимог щодо обов`язкового переліку документів (доказів) безспірності, що встановлені ст.ст. 87-88 ЗУ "Про нотаріат" та переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Крім того, всупереч вимогам підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, відповідач не надсилав позивачу жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань, що також є самостійною підставою для скасування виконавчого напису.

Позивач доводить, що у зв`язку з тим, що виконавчий напис нотаріуса є не законним, то з відповідача підлягають стягненню безпідставно отримані грошові кошти, які стягнуто в межах виконавчого провадження в сумі 12 072, 78 грн.

Як на підставу таких вимог здійснює посилання на норми ст. 1212 ЦК України.

Зважаючи на викладені обставини позивач просить позов задовольнити.

Учасники справи в судове засідання від 05.03.2024 не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач та представник позивача про причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача в судовому засіданні від 18.01.2024 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив.

16.01.2024 на електронну пошту суду від відповідача надійшов відзив на позов, за змістом якого просить в позові відмовити за безпідставністю вимог. Заперечуючи проти позову зазначає, що підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса не має, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства нотаріуси наділені повноваженнями вчиняти виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Вказує, що нотаріусу були надані усі документи, які свідчать про безспірність заборгованості. Позивач не навела підстав, які вказували протилежне.

Також відповідач подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу з урахуванням незначної складності даної справи, недоведеності належними та допустимими доказами, які підтверджували оплату правничої допомоги у сумі 4500 грн та перерахування таких коштів, а тому просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович та приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович, про причини неявки суд не повідомили. Заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надійшло.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, позицію щодо виниклих спірних правовідносин сторонами висловлено, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні 05.03.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

22.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 2151, за яким запропоновано стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за кредитним договором №AG1179436 від 11.11.2018, який укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору №22-08/19 та додаткової угоди №6 про відступлення прав вимоги від 13.12.2019.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.12.2019 по 16.02.2021. Сума заборгованості складає 11 072,78 гривень, що складається з: прострочення заборгованості за сумою кредиту 4 599 гривень; сума заборгованості за відсотками та комісіями 6473,78 грн.

З урахуванням плати за вчинення виконавчого навпису у розмірі 1000 гривень загальна заборгованість боржника становить 12 072,78 гривень (а.с.156).

За розглядом заяви ТОВ «Вердикт Капітал», приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким Павлом Вікторовичем 22.03.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 64912703 з виконання виконавчого напису №2151 виданого 22.02.2021 (а.с.18).

03.10.2023 приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович постановою про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №64912703 наклав арешт на грошові кошти /електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштівв/електронних грошей , що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.19).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича від 04.10.2023 звернуто стягнення на доходи позивача з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом (а.с.20).

Постановою приватного виконавця від 04.12.2023 виконавче провадження закінчено у зв`язку зі стягненням заборгованості в повному обсязі (а.с.49).

Позивач доводить, що вона ніяких правочинів, посвідчених нотаріально з відповідачем не укладала. Крім того зазначає, що відповідач не надсилав позивачу жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань та те, що відповідачем та третьою особою(приватним нотаріусом) не дотримано вимог щодо обов`язкового переліку документів (доказів) безспірності, що встановлені ст.ст. 87-88 ЗУ "Про нотаріат" та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Позивач оспорюваний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, як такий, що вчинений з порушенням норм права та вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому за захистом свого порушеного права звернулась до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Спір у цій справі виник у зв`язку вчиненням приватним нотаріусом виконачого напису, який на переконання позивача не підягає виконанню.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно достатті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1статті 1 Закону України "Про нотаріат", нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина 1статті 39 Закону України "Про нотаріат").

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженийнаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок).

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють нотаріальні написи.

Так, згідно зістаттею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

За вказаних обставин, станом на 22.02.2021 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", з моменту її прийняття.

Тому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать, що стягнення заборгованості за оскаржуваним позивачем виконавчим написом відбулося на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Вказане, зокрема, встановлено судом із наданого приватним виконавцем на виконання вимог ухвали суду від 18.12.2023, копії кредитного договору (договору кредитної лінії) № AG1179436 від 11.11.2018 (а.с.140-154).

Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус у свою чергу вчинив 22.02.2021 виконавчий напис №2151, всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджени мнаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №2151 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними ВП ВС у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (п. 77-95).

Судом достовірно встановлено, що приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, що виходить за межі компетенції нотаріуса та свідчить про порушення нотаріусом Закону України "Про нотаріат".

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За встановлених обставин, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис нотаріусом вчинено за договором, що не є нотаріально посвідченим, за вимогами, які не є безспірними, відповідачем не підтверджено належним чином його право вимоги до позивача.

За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича №2151, виданий 22.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості у розмірі 12072,78 грн слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачем жодних належних, допустимих та достатніх доказів у ході судового розгляду на спростування доводів позивача щодо неправомірності вчинення виконавчого напису не надано.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 12072, 78 грн безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту ст.1212 ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.

Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права, а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відсутності підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до ст.1212ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого напису за реєстровим №2151, який вчинено 22.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича у межах виконавчого провадження №64912703, стягнуто з боржника грошові кошти у загальній сумі 12 072,78 грн на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.49).

Судом встановлено, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

З вказаного вбачається, що правові підстави набуття ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у розмірі 12 072,78 грн, що стягнуті з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а відтак, такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, на підставі наданих письмових доказів суд дійшов висновку про задоволення позову.

Суд зазначає, що застосовані заходи забезпечення позову за ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.12.2023 за приписами ч.7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Розподіл судових витрат.

У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн, суд зазначає таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги від 01.12.2023 (а.с.21), акт приймання-передачі правової допомоги від 01.12.2023 (а.с.22), копію квитанції з платіжними реквізитами від 07.12.2023, де в графі призначення платежу зазначено «оплата правової допомоги за договором від 01.12.2023, сума операції 4 500 грн (а.с.23), ордер на надання правничої допомоги серії АН №1304272 від 01.12.2023 (а.с.24), копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №4464 від 29.08.2012 (а.с.25).

При ухваленні рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ.

Як вбачається з рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; за рішенням ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У справі, що розглядається суд дійшов висновку, що позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги у заявленому розмірі.

Водночас суд уважає, що розмір правничої допомоги за оплату наданих послуг є завищеним, позаяк заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову. Зокрема, суд ураховує, що справа є малозначною, розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат безпосередньо в судових засіданнях участі не брав.

Отже, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви щодо стягнення понесених позивачем витрат за надання правничої допомоги та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 5,12,13,79,81, 141, 158, 223, 258,259,263-265,268,272,273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 22.02.2021 №2151 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 12 072 грн 78 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 12 072 (дванадцять тисяч сімдесят дві) гривні 78 копійок безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Застосовані заходи забезпечення позову за ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.12.2023 за приписами ч.7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , адреса місця знаходження: Кудрявський узвіз, 5-Б, м. Київ, 04053

Треті особи:

1. Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, адреса місця знаходження: вул. Коновальця Євгена, буд. 433, кім.28-29, м. Івано-Франківськ, 76014

2. Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович, адреса місця знаходження: бульвар Новий 5, офіс 2.8, м. Житомир, 10014

Повний текст рішення складений та підписаний 07.03.2024.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО