УХВАЛА

26 березня 2024 року

м. Київ

справа № 205/3829/22

провадження № 61-3949ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі за позовом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_1 , третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції

(м. Одеса) звернулося до суду із зазначеним вище позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України грошові кошти у розмірі 103 332,80 грн в порядку регресу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня

2023 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14 липня 2023 року

у задоволені позовних вимог Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовлено у повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року залишено без змін.

У березні 2024 року до Верховного Суду, засобами поштового зв`язку, надійшла касаційна скарга Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), підписана представником - Бобровською Катериною Олексіївною.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та третьою статті 392 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга подається у письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи

у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Зазначений правовий висновок викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21).

Як убачається із матеріалів касаційного провадження, касаційна скарга Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)підписана представником Бобровською К. О., на підтвердження повноважень якої до касаційної скарги додано копію наказу про внесення змін до складу Комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31 січня 2022 року

у справі № 420/8922/20 (провадження № К/9901/40386/21), від 14 вересня

2023 року у справі № 240/11567/21 (провадження № К/990/18946/23),

від 25 вересня 2023 року у справі № 240/2765/22 (провадження

№ К/990/24394/23), від 20 березня 2020 року у справі № 640/27674/20 (провадження № К/990/24622/22).

Частина четверта статті 105 Цивільного кодексу України вказує, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно з частиною першою та другою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

При цьому, згідно з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)() перебуває у стані припинення, а головою комісії з припинення вказано ОСОБА_2 .

Запис щодо припинення юридичної особи у єдиному державному реєстрі відсутній.

Відповідно, доказів щодо уповноваження ОСОБА_3 на вчинення будь-яких процесуальних дій в інтересах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)у розумінні статті 62 ЦПК України до суду касаційної інстанції не надано.

Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), підписана представником Бобровською К. О., проте останньою на підтвердження своїх повноважень діяти саме в інтересах останнього додано до касаційної скарги виключно копію наказу про внесення змін до складу Комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та докази на підтвердження повноважень діяти в інтересах останнього.

Разом з тим, аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що вони не містять визначених частиною четвертою статті 58 ЦПК України документів, які можуть підтвердити повноваження ОСОБА_3 діяти від імені Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) саме в порядку самопредставництва, а тому вважається такою, що не підписана особою, яка її подала.

Пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга не підписана.

За таких обставин, ураховуючи відсутність доданих до касаційної скарги доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_3 діяти від імені Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявникові з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Керуючись статтями 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 13 лютого 2024 року у справі за позовом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_1 , третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник