Справа № 350/109/24
Провадження № 22-ц/4808/438/24
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Кузів А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвокатки Вань Ірини Радиславівни на ухвалу Рожнятівського районного суду від 06 лютого 2024 року, постановлено в складі судді Бейко А.М. в м. Рожнятові за клопотанням адвоката Вань Ірини Радиславівни заявленого до суду в інтересах ОСОБА_1 про визнанання незаконними дій державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок та зобов`язати виплатити кошти,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року адвокатка Вань Ірина Радиславівна в інтересах ОСОБА_1 звернулась в суд з клопотанням про визнанання незаконними дій державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок та зобов`язати виплатити кошти.

Клопотання обґрунтовано тим, що відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України відкрите провадження у справі щодо виконання судового рішення рішення Європейського суду з прав людини, що постановлене у справі «Case of Sydorenko and others v.Ukraine№ 26269/13, виданого 01.12.2022, відповідно до якого заявнику ОСОБА_1 присуджено сатисфакцію на відшкодування шкоди, завданої незаконним затримання у кримінальному провадженні №0000668. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2023 у виконавчому провадженні ВП № 70618516 рішення виконане у спосіб перерахунку коштів на рахунок ОСОБА_1 , у розмірі 80475, 62, що еквівалентно сумі 2050 євро на момент виконання рішення. ОСОБА_1 не може отримати такі кошти у зв`язку із накладенням арешту на банківський рахунок в порядку виконання вироку, що постановлений у справі № 339/104/18 Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області. Вказані кошти йому були потрібні для перерахування за навчання дочки ОСОБА_2 , яка навчається у Львівському національному університеті ім.І.Франка. Невиконання рішення Європейського суду з прав людини спричинене незаконним арештом на рахунок у банковій установі ОСОБА_1 відкритий у АТ Ощадбанк UA 0535477. З урахуванням ч.1 статті 48 Кримінально-виконавчого кодексу України, суд повинен був надіслати опис майна, що підлягає конфіскації, а попередньо з`ясувати чи може бути накладений арешт на рахунок у банку, чи є кошти на рахунку, які можуть бути предметом конфіскації. По арештованому рахунку не здійснювали будь які фінансові операції, що може перевірити суд (повинен був перевірити). На вказаний рахунок поступили кошти за рішенням Європейського суду з прав людини, на які не може бути накладений арешт у будь-якому випадку, на такі не може бути застосована конфіскація, а за не виконання рішення суду тягне за собою кримінальну відповідальність. Аналогічно не можуть бути предметом конфіскації кошти, присуджені за рішенням суду як відшкодування шкоди за незаконне притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності моральна шкода. Кошти за рішенням суду не можуть бути стягнуті і на виконання рішення суду, що присуджені потерпілим як відшкодування шкоди. Просила визнати незаконними дії держаного виконавця щодо накладення арешту на рахунок НОМЕР_1 , відкритий у банку АТ Ощадбанк на ім`я ОСОБА_1 , зокрема на кошти у сумі 80475, 62 грн. які надійшли на виконання рішення Європейського суду, зобов`язати відповідальних (уповноважених) працівників АТ «Ощадбанк» здійснити виплату коштів на вимогу ОСОБА_1 , вжити інших заходів на виконання рішення суду, а саме: проінформувати орган представництва щодо вжиття заходів щодо усунення порушень, вчинених посадовими особами, що унеможливили виконання судового рішення та проінформувати орган представництва про хід виконання рішення.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 06 лютого 2024 року закрито провадження у справі за клопотанням адвоката Вань Ірини Радиславівни заявленого до суду в інтересах ОСОБА_1 визнанання незаконними дій державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок та зобов`язати виплатити кошти.

Роз`яснено заявнику ОСОБА_1 та його представнику адвокату Вань Ірині Радиславівні, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокатка Вань І. Р. подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової про закриття провадження у зв`язку з розглядом її клопотання у порядку, передбаченому КПК України. Вказує, що суд, який постановив вирок, та не вирішив в належний спосіб питання в частині призначеного судом додаткового покарання - спеціальної конфіскації, у зв`язку із чим під час виконання судового рішення виникли істотні суперечності та протиріччя, повинен розглянути це клопотання в порядку КПК, та визначити (встановити) яке саме майно підлягає конфіскації, а на яке майно засудженого не може бути застосовано стягнення. Адміністративний суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо визначення переліку майна, яке підлягає конфіскації, роз`яснювати зміст Вироку в частині виконання покарання, усувати недоліки, допущені судом, що розглянув справу по суті, вирішувати спори, які виникли в учасників провадження з приводу виконання Вироку в частині виконання покарання (додаткового покарання) - спеціальної конфіскації. 3 огляду на помилковість висновків суду першої інстанції щодо юрисдикції даної справи про даної справи суду адміністративної юрисдикції, ця ухвала підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про закриття провадженням з мотивів, що це клопотання підлягало розгляду у порядку КПК Крім того, клопотання було сформоване заявником у даній справі та підлягало розгляду судом у відповідності із вимогами п.14 ч.1 ст.537 КПК, натомість судом самостійно визначена юрисдикція такого провадження в порядку цивільного судочинства, а надалі провадження закрите з мотивів, що таке клопотання (скарга) має бути розглянута у адміністративному судочинстві.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 адвокатка Вань І. Р. у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду справи. Про те, 25.03.2024 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить задовольнити подану скаргу.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заявником оскаржується бездіяльність державної виконавчої служби у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа, виданого судом на виконання вироку суду у кримінальному провадженні в частині конфіскації майна. Заявник, як учасник виконавчого провадження, на підставі положень ст.287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено його права, свободи чи інтереси.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що при примусовому виконанні виконавчого листа №339/104/18 виданого Рожнятівського районного суду від 09 листопада 2022 року старшим державним виконавцем Болехівського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пигача А.О. винесено постанову ВП №70466746 від 06 грудня 2022 року та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках , що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями статті 173 КПК визначено, що у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно зі статтею 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 175 КПК визначено, що ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до частини третьої статті 535 КПК у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Таким чином, КПК урегульовано питання накладення слідчим суддею арешту на майно, а також оскарження ухвали слідчого судді про накладення такого арешту.

Разом з тим предметом спору у цій справі є оскарження рішення державного виконавця (постанови про відкриття виконавчого провадження), пов`язаного з виконанням вироку про конфіскацію майна, ухваленого за правилами КПК, та порушення, допущені виконавцем при прийнятті такого рішення, оскільки, на думку позивача, така постанова винесена без належних правових підстав, а саме без видачі судом виконавчого листа.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, КПК передбачає можливість виконання судових рішень органами ДВС, однак не встановлює порядок оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.

Натомість статтею 181 КАС (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 287 КАС у чинній редакції.

Таким чином, з урахуванням того, що КПК не передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності ДВС при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, учасники виконавчого провадження можуть оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність у порядку адміністративного судочинства.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 757/61236/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 586/77/17, від 19 червня 2019 року у справі № 383/493/18.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що клопотання про визнанання незаконними дій державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 та зобов`язати виплатити зараховані на цей рахунок кошти, оскільки КПК України не передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності ДВС при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвокатки Вань Ірини Радиславівни залишити без задоволення. Ухвалу Рожнятівського районного суду від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 26 березня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта