Провадження № 4-с/712/7/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

Головуючого судді Токової С.Є.

при секретарі Білик О.Ю. Ганджа В.І.

з участю скаржника ОСОБА_1

представників суб"єктів оскарження : Нечипоренко Я.В., Анісімова О.О.,

Віштакалюк Н.Л.

боржника: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), боржник ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою, в якій просила суд :

-визнати такою, що не відповідає положенням статтей 13,63 Закону України "Про виконавче провадження, тобто незаконною вимогу (рішення) державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Чорної С.А. від 13 грудня 2023 року ( без номеру), адресовану сторонам виконавчого провадження № 68129406-боржнику ОСОБА_2 та стягувачу ОСОБА_1

- визнати факт порушення державним виконавцем першого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Чорною С.А.порядку примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня2021року,визначеного статтями 2,10,18,63,75 Закону України "Про виконавче провадження"

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Чорної С.А., яка полягає у невжитті державним виконавцем співмірних заходів примусового виконання рішення та заходів забезпечення виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року, відповідно до статтей 2,10,18,63,75 Закону України " Про виконавче провадження";

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондаренко А.В., яка полягає у нездійсненні нею, як керівником органу ДВС контролю за примусовим виконанням рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року, відповідно до статтей 2,10,18,63,75 Закону України "Про виконавче провадження".;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) Іщенко М.В., що полягає у неналежній організації через структурний підрозді , що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів( посадових осіб, та фактичному не забезпеченні примусового виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року відповідно до статтей 2,10,18,63,75 Закону України " Про виконавче провадження"

- зобов`язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вживати заходи примусового виконання спів мірно вимогам рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, вчиняти виконавчі дії повно та своєчасно;

-зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини;

-зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) здійснювати дієвий та ефективний контроль виконавчого провадження № 68129406 відкритого з метою примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірних вимогам за рішенням суду.

Скаргу мотивовано тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/11457/19 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , та за змістом резолютивної частини рішення зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 у спосіб встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07.09.2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 ».

З моменту знаходження матеріалів виконавчого провадження №68129406 у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державним виконавцем цього органу ДВС не було застосовано співмірних заходів примусового виконання рішення.

13.12. 2023 року державний виконавець Чорна С.А. прийняла рішення, шляхом надання Вимоги №109517, що було надіслано сторонам виконавчого провадження на електронні адреси. Пунктом 1 вимагалося від боржника: боржника ОСОБА_2 виконати рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07.09.2018 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 » на треті вихідні місяця (18.11.2023 року з 09-00 год. по 19-00 год. 19.11.2023) . Також вказаною вимогою зобов"язала сторони виконавчого провадження надати письмові пояснення щодо виконання рішення , яке макло відбутися 16.12.2023 року з 09 години по 19 годину 17.12.2023 року на адресу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністрества юстиції ( м. Київ) до 22.12.2023 року включно.

Вказану вимогу вважає незаконною, зв"язку з чим вона не є обов"язково. Вимога як документ не є співмірним заходом примусового виконання судового рішення та на думку скаржника підтверджує факт самоусунення державного виконавця від виконання посадових обов"язків.

Внаслідок незаконної бездіяльності державного виконавця на треті вихідні місяця 16.12.2023 року з 09 год. по 19 год. 17.12.2023 року рішення суду не було виконано.

20.02.2024 року через систему "Електронний суд"надійшли заперечення проти скарги ОСОБА_1 представника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ).

Представник відділу ДВС у запереченнях посилається на те, що Законом України " Про виконавче провадження" не встановлено конкретних випадків, у яких складається вимога. Але комплексний аналіз зазначеного закону передбачає, що у державного виконавця є велика кількість прав, необхідних для належного забезпечення примусового виконання рішень для реалізації яких він складає вимоги. Право державного виконавця складати вимоги передбачено, зокрема ч.6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

У вимозі, яку оскаржує ОСОБА_1 від 13.12.2023 року № 123791 зазначено найменування органу державної виконавчої служби, прізвище , ім"я та по батькоіві державного виконавця, дата відкриття виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, строк виконання, наслідки невиконання. ( п.12 розділу І Інструкції).

Звертає увагу суду, що 16.12.2023 року малолітній ОСОБА_3 в присутності свідків самостійно відмовився від тривалого контакту зі скаржником, про що боржник ОСОБА_2 зазначив у своєму поясненні, у зв"язку з чим вважають, що відмова спілкуватись з матір"ю відбулася з власної волі дитини , а не волі боржника, та є обставиною, що ускладнює виконання рішення, є поважною в розумінні ст. 63,75 Закону України " Про виконавче провадження" адже боржник не міг силою заставити сина спілкуватись з матр"ю та вплинути на його рішення.

Також зазначає, що всі дії, які передбачені вимогами статті 63 Закону України " Про виконавче провадження державним виконавцем під час виконання судового рішення про участь одного з батьків у вихованні дитини вже виконані, враховуючи в тому числі і направлення повідомлення про вичнення боржником кримінального правопорушення із внесенням відомостей доЄРДР.

Також просить врахувати позицію Верховного суду викладену у постановах по справі № 640/11833/18 від 08.07.2021 року, у справі № 824/308/20-а від 10 вересня 2020 року, в яких суд не погодився з висновками судів попередніх інстанцій що виконання даного рішення не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Далі зазначає, що зміст виконавчого листа не передбачає, що державний виконавець повинен самостійно усувати вказані перешкоди" шляхом прямої передачі дитини стягувачу від боржника", як цього вимагає ОСОБА_1 .

Просив суд відмовити у задоволенні скарги .

23.02.2024 року через канцелярію суду представником Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ подано відзив на скаргу ОСОБА_1 у якому зазначено наступне.

Відповідно до пунктів 4.15,4.16 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 23.06.2011 № 1707/5 Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м.Київ) відповідно до покладених на нього завдань організуовує через структурний підрозділ , що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), виконання рішень судів та інших органів( посадових осіб) відповідно до законів України; контролює через структурний підрозділ , що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів( посадових осіб), здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом, відповідним відділом примусового виконання рішень та відділами державної виконавчої служби міжрегіонального управління.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) є структурним підрозділом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) та відповідно до покладених на нього завдань організовує, контролює здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) та відділами державної виконавчої служби Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).

Відповідно до статті 5 закону України " Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", державний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежним, керується принципом верховенства правата діє виключно відповідно до закону. Контроль за діяльністю державного виконавця при виконанні рішень здійснюється шляхом проведення перевірки законності виконавчого провадження за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження( крім боржника). Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у статті 74 Закону України "Про виконавче провадження". Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

ОСОБА_1 зі скаргами в порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" до Управління не зверталась, на її заяву щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 № 712/11457/19 їй дано роз"яснення.

Скаргу вважає необгрунтованою та такою що не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала, просила суд її задоволити. Додатково пояснила суду, що найбільш дієвим способом виконання вказаного рішення суду має бути пряма передача дитини їй, як стягувачу у виконавчому провадженні. При цьому, така передача може відбуватися у кабінеті державного виконавця з одночасним врученням вимоги боржнику залишити приміщення державної виконавчої служби.

Представники Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) проти вимог скарги заперечували посилаючись на її безпідставність .

Представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) у судовому засіданні проти скарги заперечувала з підстав викладених у відзиві.

Заслухваши учасників справи, дослідивши матеріали долучені до скарги, суд приходить до наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини було задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 ».

Відповідно до рішення служби у справах дітей ЧМР № 573 від 07 вересня 2018 року, матері ОСОБА_1 встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 : перші та треті вихідні місяця з 09-00 суботи до 19-00 неділі; святкові дні та день народження дитини з 13-00 до 18-00; без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Вказане рішення суду набрало законної сили 23.11.2021 року.

Наразі, зазначене рішення перебуває на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

13.12.2023 року державним виконавцем Чорною С.А. на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 скеровано вимогу відповідно до якої з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення боржника ОСОБА_2 зобов"язано виконати рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.07.2021 року у справі № 712/11457/19 у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року" про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 " на другі вихідні місяця( 16.12.2023 року з 9-00 год. по 19-00 год. 17.12.2023 року за адресою, що визначена виконавчим документом як місце проживання боржника, а саме : АДРЕСА_1 .

Зобов"язано сторони виконавчого провадження № 68129406 надати письмові пояснення щодо виконання рішення, яке мало відбутися 16.12.2023 року з 09 год. по 19 год. 17.12.2023 року на адресу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) до 22.12.2023 року включно.

Відповідно до пояснень боржника ОСОБА_4 від 18.12.2023 року адресованих державному виконацю ОСОБА_5 16.12.2023 року він відчинив двері ОСОБА_1 та покликав сина ОСОБА_3 . Син підійшов та сказав ОСОБА_1 , що нікуди не поїде, та щоб його залишила в спокої. На що ОСОБА_1 відповіла, що її не цікавить бажання сина, а вона приїхала поговорити з ОСОБА_2 . Він вислухав ОСОБА_1 , яка висловлювила незадоволення суддями та виконавцями, а в подальшому разом зі своїм представником пішли. Зобов"язувався в подальшому виконувати рішення суду та не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з дитиною.

У статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 обгрунтовує її тим, що Законом України "Про виконавче провадження" - статями 13,63 не передбачено винесення державним виконавцем такого документу як вимога. Крім того, вимога державного виконавця від 13.12.2023 року не скріплена електронним цифровим підписом, в ній пропущено слово"зобов"язати "боржника виконати рішення суду, у зв"язку з чим не є співмірним заходом примусового виконання рішення суду.

Суд не погоджується із зазначеними доводами скаржника виходячи з наступного.

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За частиною першою та другою цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У частині четвертій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Посилання скаржника на ту обставину, що вказана вимога не є дієвим заходом виконання рішення суду з мотивів , що її винесення не передбачено Законом України "Про виконавче провадження" та вона не засвідчена державним виконавцем у встановлений законом спосіб, а також пропущення в ній слова " вимагаю" , без доведення в судовому засіданні факту порушення прав заявниці як стягувача у виконавчому провадженні зазначеним документом, суд вважає безпідставними.

Більше того, згідно з частиною першою статті 13 Закону України " Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та прниймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складанням актів та протоколів, надання доручень та розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв , повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, винесення такого документа як вимога прямо передбачено Законом України "Про виконавче провадження.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що Постановою Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 712/11457/19 (провадження № 4-с/712/61/23) вже визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), що полягає у нездійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406 та зобов"язно Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ)організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контак матері та малолітнього.

Також суд вважає такими, що не підлягають до задоволенні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) Бондаренко А.М., яка полягає у нездійсненні нею, як державним виконавцем співмірних заходів примусового виконання рішення та заходів забезпечення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року та нездійснення нею як керівником органу ДВС контролю за примусовим виконанням вказаного рішення, оскільки не грутуються на вимогах закону.

Так, відповідно до статті 5 закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", державний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежним , керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до Закону. Контрольза діяльністю деравного виконавця при виконанні рішень здійснюється шляхом перевірки виконавчого провадження за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження ( крім боржника).

Проте, скаржник ОСОБА_1 не надала суду доказів звернення зі скаргою до начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) Бондаренко А.М. щодо перевірки виконавчого провадження, а до матеріалів скарги долучено лише оскаржувану вимогу та витяги із Закону України " Про виконавче провадження" у таблицях.

Не надано суду доказів і щодо звернення ОСОБА_1 зі скаргою до начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), у зв"язку з чим виконавче провадження не вилучалось та його перевірка не проводилась, а тому вимога про визнання неправомірною бездіяльності начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) також не підлягає до задоволення.

Такими, що не грунтуються на вимогах закону є вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання державного виконавця вживати заходи примусового виконання співмірно вимогам рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, вчиняти виконавчі дії повно та своєчасно, а також в частині вимог щодо зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) здійснювати дієвий та ефективний контроль виконавчого провадження № 68129406 відкритого з метою примусового виконання рішення, оскільки дані вимоги фактично зводяться до прохання суду зобов`язати вищевказаних осіб виконувати ті функції, які вони і покликані здійснювати згідно до законодавства.

Зокрема, згідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, відповідно законом не вимагається винесення ще і окремого судового рішення щодо зобов`язання виконавця вчиняти ці ж самі заходи. Вказане відноситься і до зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ здійснювати дієвий та ефективний контроль вчинення виконавчий дій у вищезазначеному виконавчому провадженню.

Верховний Суд звертає уваги, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України № 1404-VIII можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Суд не вправі перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного виконавця, вказуючи на те, яке саме рішення він має прийняти, а тому відсутні належні процесуальні підстави для зобов`язання державного виконавця вчинити такі дії.

Крім того, вимогою скарги є зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення суду від 16.07.2021 у справі №712/11457/19 із застосуванням заходів примусового виконання рішення співмірних вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини.

Проте, вказаний обов"язок відповідно до постанови Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 24 року вже покладено на Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів.

Повний текст ухвали складено 15 березня 2024 року.

Головуючий :