ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/116/21 Номер провадження 22-ц/814/355/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.

секретар: Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бибик Володимира Анатолійовича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2023 року, ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради про виділ в натурі частки житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року до суду звернулась ОСОБА_1 і з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд : виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна з подальшою можливістю присвоєння окремої адреси ОСОБА_1 8/25 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 у складі приміщень житлового будинку літ «А-1», коридор пл.. 7,6 кв.м., санузел пл.. 3,1 кв.м., кухня пл.. 9,8 кв.м., кухня пл.. 13.3 кв.м., кімната пл..31,1, кв.м., та господарські будівлі: літня кухня літ. «Б», огорожа №2.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на вказане майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на виділену в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна частку житлового будинку літ «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається із наступних приміщень: коридору пл.. 7,6 кв.м.,санузла пл.. 3,1 кв.м., кухні пл.. 9,8 кв.м., кухні пл.. 13,3 кв.м., кімнати пл..31,1 кв.м. та господарських будівель і споруд: літньої куні літ. «Б», огорожі №2.

Визначити порядок користування земельною ділянкою пл..1002 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками домоволодіння згідно варіанту №4 висновку експертів №873/874 за результатами проведення комплексної судової будівельно технічної та земельно технічної експертизи по цивільній справі №552/116/21 від 31.03.2022 року, згідно якого: Співвласнику ОСОБА_1 пропонується земельна ділянка площею 341 кв.м. в особисте користування ( виділено жовтим кольором). Межі земельної ділянки особистого користування площею 341 кв.м. проходять в точках: А,Б,В,Г,Д,Е,Ж,Є,А. Співвласникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пропонується земельна ділянка площею 327 кв.м. в особисте користування( виділено земельним кольором). Межі земельної ділянки особистого користування площею 327 кв.м. проходять у точках: Е,Є,Д,Г,Ж,З,Є. Співвласнику ОСОБА_2 пропонується земельна ділянка площею 341 кв.м. в особисте користування ( виділено синім кольором). Межі земельної ділянки особистого користування площею 341 кв.м., проходять в точках:А,Б,В,Г,Ж,З,А.

Позов мотивовано тим , що 12.05.1976 року відповідно до договору купівлі продажу ОСОБА_1 придбала 8/25 часток жилого будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку літ. «А1» з загальною площею 67,8 кв.м. та надвірних будівель. Житловий будинок складається з трьох квартир.

Частина домоволодіння, що належить ОСОБА_1 має окремий вхід, необхідну сукупність житлових та підсобних приміщень, окремі джерела та лічильники отримання електроенергії, газу та інших комунікацій. Спірний житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці площею 1149 кв.м., яка не приватизована та перебуває у комунальній власності територіальної громади.

Позивач звернулась до суду у зв`язку із тим , що має намір виділити свою частку в окремий об`єкт нерухомого майна та оформити право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, однак не має змоги це врегулювати в позасудовому порядку, оскільки інші співвласники не бажають цього.

Відповідачі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надали суду відзиви у яких проти задоволення позовних вимог заперечували.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ в натурі частки житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн..

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 28 500 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Вищезазначені рішення у апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

Скарга на рішення мотивована тим , що предметом позову є виділ в натурі частки із майна , що перебуває в спільній сумісній власності . Скаржник наголошує, що виділ в натурі частки і поділ об`єкта нерухомого майна не є тотожними поняттями. Крім цього зазначає, що звернулась до суду у зв`язку із тим, що за відсутності згоди усіх співвласників таке питання вирішується у судовому порядку . Вирішальним для виділу частки в натурі , який перебуває у спільній сумісній частковій власності , є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласника. Згідно замовлення ОСОБА_1 було здійснено вихід інженера ПП ПБТІ «Інвентаризатор» для проведення відповідних робіт, проте , оскільки співвласниками домоволодіння не надано згоди , виконати розрахунок часток не можливо.

Крім іншого скаржник не погоджується із додатковим рішенням та ухвалою про відмову в ухваленні додаткового рішення .

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2023 року, ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року . Ухвалити нове рішення яким позов ОСОБА_1 задовольнити. Додаткове рішення скасувати , у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити. Ухвалу скасувати , заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому останні просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 8/25 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку літ. «А-1» з загальною жилою площею 67.8 кв.м. та надвірних будівель на підставі договору купівлі продажу від 12 травня 1976 року./ т.1 а.с.12-13/

Також, встановлено, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 збудовано самовільно: прибудову літ. «а9», загальною площею 25.0 кв.м., гараж літ. «М», що відображено в технічному паспорті./т.1 а.с.62-65/

Відповідно до висновку експертів Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл. проф.. М.С. Бокаріуса» №873/874 від 31.03.2022 року за результатами проведення комплексної судової будівельно технічної та земельно технічної експертизи по цивільній справі №552/116/21 встановлено, що при умові прокладання трубопроводу водопостачання до квартири АДРЕСА_2 безпосередньо через земельну ділянку, що знаходиться в особистому користуванні співвласника ОСОБА_1 , представляється можливим виділити в натурі та в окремий об`єкт нерухомого майна належну ОСОБА_1 частку, 8/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , за виключенням гаражів літ. «К» та літ. «М»./т.2 а.с.61/

Відповідно до висновку експертів Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл. проф.. М.С. Бокаріуса» №1719/1720 від 24.08.2022 року за результатами проведення додаткової комплексної судової будівельно технічної та земельно технічної експертизи по цивільній справі №552/116/21 встановлено, що враховуючи дані листа КП ПОР «Полтававодоканал» від 05.05.2022 №П39/2/24-08 представляється можливим виділити в натурі та в окремий об`єкт нерухомого майна належну ОСОБА_1 частку 8/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 при умові подальшого узаконення площі самозахвату. /т.2 а.с.129/

Власником 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається в цілому з: житлового будинку з прибудованими літ. А-1, житловою площею 86,2 кв.м., загальною площею 178,0 кв.м., погрібу а6, літньої кухні Б, вбиральні Г, гаражі З,К,Л, огорожі №2, воріт огорожі №3, огорожі №4, є ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі продажу від 19.12.2015 року./т.1 а.с.27/

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2001 року відділу приватизації житла управління житлово комунального господарства, встановлено, що квартира ( приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_3 1/3 та членам його сім`ї : ОСОБА_4 -1/3, ОСОБА_5 1/3, загальна площа квартири становить 58,90 кв.м../т.1 а.с.28/

Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч. 1 ст. 364 ЦК України).

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція) , що вірно у своєму рішенні зазначив і суд першої інстанції.

Пунктом 2.7. Інструкції визначено, що спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема, до права користування земельною ділянкою).

Відтак, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що сторони протягом тривалого часу не можуть дійти згоди щодо виділення в натурі позивачу її частки у спільній частковій власності з метою оформлення права власності на земельну ділянку за вказаною адресою . Позивача не влаштовує фактичний порядок користування земельною ділянкою, що склався.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Зважаючи на що , суд першої інстанції вірно виходив із того , що позивач посилаючись на реєстрацію земельної ділянки площею 1002 м2 , за адресою АДРЕСА_1 , рішенням виконкому Полтавської міської ради №136 від 12.03.1980 року , жодного правовстановлюючого документу як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не надала, а також підтвердила в засіданні апеляційного суду про відсутність права оренди та права власності на вказану земельну ділянку у сторін, у зв`язку із чим вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою є безпідставними та задоволені бути не можуть.

Правильним є висновок суду щодо відмови ОСОБА_1 у виділенні в натурі частини будинку та господарських споруд за фактичним користуванням, з підстав що наявність технічної можливості виділення позивачу вказаної частки , не є підставою для неврахування часток співвласників при вирішенні цього питання.

Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Суд відхиляє аргументи скаржника щодо можливості встановлення порядку користування земельною ділянкою , адже особа яка набула права власності на будівлю чи споруду , стає власником земельної ділянки на тих самих умовах , на яких вона належала попередньому власнику, так як спірна земельна ділянка не належала попереднім власникам як на праві користування так і на праві власності, що підтверджується відсутністю правовстановлючих документів на неї, тобто остання не є сформованою, не визначено межі та відсутній кадастровий номер.

Оскільки , заявлена позивачем площа земельної ділянки щодо якої ОСОБА_1 бажає встановити порядок користування складає фактично 1090 кв.м , проте площа земельної ділянки, що надана рішенням Полтавської міської Ради народних депутатів від 12.03.1980 року №136 складає 1002 кв.м. В подальшому при уточненні позовних вимог позивач просила встановити порядок користування земельною ділянкою 1002 кв.м., але з урахуванням того що варіанти порядку користування земельною ділянкою розраховані з відхиленням від ідеальних часток , пропозицій щодо компенсації співвласникам вартості площі їх ділянок що увійшла до площі користування ОСОБА_1 згідно експертизи, останньою до суду та сторонам по справі не надавалось.

Враховуючи, що вищевказана земельна ділянка не належить на правах користування чи власності сторонам, на якій розміщено домоволодіння, яке належить на праві спільної часткової власності сторонам , суд апеляційної інстанції погоджується із висновками районного суду щодо відмови у задоволенні вимог щодо виділу в окремий об`єкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності, визнання за позивачем права власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року .

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення , то цілком правомірно задоволено вимоги ОСОБА_2 про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Суд відхиляє посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на неможливість подання заперечень щодо розміру судових витрат завялених ОСОБА_2 оскільки в матеріалах справи наявний фіскальний чек АТ «Укрпошта» , про направлення ОСОБА_1 заяви про ухвалення додаткового рішення від 25.04.2023 , а додаткове рішення ухвалено 01 травня 2023 року.

Оскаржуючи рішення , апелянт вказує на співмірність таких витрат та на змагальність сторін, проте , в матеріалах справи відсутні докази подання ОСОБА_1 клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу , а отже суд першої інстанції виходячи із наявних доказів та із вимог розумності та співмірності , врахувавши що справа розглядалась з 2021 року по 2023 рік , прийшов до вірного висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 .

Щодо оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року. Колегія суддів , дослідивши апеляційну скаргу , не вбачає конкретних аргументів на які посилався б скаржник як на підставу для скасування ухвали .

Відмова у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , адвоката Бибика В.А. про ухвалення додаткового рішення відповідає вимогам процесуального права , є обґрунтованою та відповідає обставинам по справі у повній мірі .

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, задоволення зави про розподіл судових витрат ОСОБА_2 та відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , адвоката Бибика В.А. є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд;

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бибик Володимира Анатолійовича залишити без задоволення .

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2023 року - залишити без змін.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року - залишити без змін.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді : С.А.Гальонкін

Г.Л.Карпушин