Справа № 495/9608/23
Номер провадження 2/495/1273/2024
19 лютого 2024 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Анісімової Н.Д.
при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини, суд
Стислий виклад позиції позивача
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд:
- визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
- відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , без позбавлення її батьківських прав, для проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері.
Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що 11.11.2000 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у виконавчому комітетові Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис №16.
Позивач та Відповідач мають спільну дитину, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис №482.
Позивач вказує, що на теперішний час спільна малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із ним та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 вказує, що самостійно займаємося вихованням та утриманням сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забезпечує його матеріально та піклується про нього, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, виявляє інтерес до його внутрішнього світу. Для дитини створені належні умови для проживання та розвитку, що підтверджується відповідним актом про проживання.
Позивач зазначає, що з його боку відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом із ним та його батьками, відсутні будь які чинники які б негативно впливали б на його виховання та розвиток. По місцю роботи та проживання позивач характеризується позитивно.
Також вказує, що відповідачка ОСОБА_2 на теперішній час переїхала до іншого населеного пункту, як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню сина, перестала цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком останній місяць почала зловживати алкогольними напоями. ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до виховання та догляду за своєю дитиною та не усвідомлює в повній мірі свого байдужого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, відповідачка зняла з себе обов`язки з виховання та забезпечення дитини.
Позивач вказує, що визначення місця проживання дитини разом батьком за адресою: АДРЕСА_1 , не суперечитиме інтересам дитини.
Відповідачка ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду із вказаною заявою.
На підставі наведеного просить задовольнити позов.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2023 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2023 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.
19.02.2024 року сторони у судове засідання не з`явились.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 08.09.2023 року надав до суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутність та задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової повістки, причини неявки суду невідомі.
Суд розглядає справу за відсутності позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Фактичні обставини справи
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом було встановлено, що 11.11.2000 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у виконавчому комітетові Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис №16.
Позивач та Відповідач мають спільну дитину, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис №482.
Позивач вказує, що на теперішний час спільна малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із ним та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 вказує, що самостійно займаємося вихованням та утриманням сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забезпечує його матеріально та піклується про нього, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, виявляє інтерес до його внутрішнього світу. Для дитини створені належні умови для проживання та розвитку, що підтверджується відповідним актом про проживання.
Позивач зазначає, що з його боку відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом із ним та його батьками, відсутні будь які чинники які б негативно впливали б на його виховання та розвиток. По місцю роботи та проживання позивач характеризується позитивно.
Також вказує, що відповідачка ОСОБА_2 на теперішній час переїхала до іншого населеного пункту, як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню сина, перестала цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком останній місяць почала зловживати алкогольними напоями. ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до виховання та догляду за своєю дитиною та не усвідомлює в повній мірі свого байдужого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, відповідачка зняла з себе обов`язки з виховання та забезпечення дитини.
Позивач вказує, що визначення місця проживання дитини разом батьком за адресою: АДРЕСА_1 , не суперечитиме інтересам дитини.
Позиція суду та оцінка аргументів сторін
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Стаття 142 СК України говорить, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.
Суд вправі застосувати вищезазначене положення закону в тому випадку, коли мати та батько дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, що відповідає спірним правовідносинам.
Як слідує з тексту позовної заяви позивача місце проживання їх спільної з відповідачем дитини вже встановлено з батьком, з яким дитина і так проживає на даний момент, спору між сторонами фактично не існує.
У зв`язку з вищевикладеним, оскільки сторони, в порядку ч. 1 ст. 160 СК України, самостійно досягли згоди стосовно місця проживання дитини, відсутні підстави для вирішення цього питання судом, оскільки між сторонами відсутній спір стосовно цього.
Крім того, за ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У даному випадку жодна особа не порушує, заперечує чи оспорює права позивача на проживання з ним дитини.
Так, в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року № 200/952/18 зазначено, що суд, у разі відсутності спору між сторонами, може, а не зобов`язаний, визначити місце проживання дитини.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Фактично у даному випадку спір щодо місця проживання дитини ініційований батьком дитини, з яким дитина, з його пояснень, і так фактично проживає, і від якого мати дитини не вимагає зміни її місця проживання.
Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини відповідач у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із нею, як матір`ю, суду не надала.
Разом з цим, стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.
Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання.
Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.
А тому, з урахуванням вищезазначеного участь органу опіки та піклування саме за місцем проживання дитини при розгляді справи є обов`язковою, як і є обов`язковим акт обстеження житлово-побутових умов дитини та висновок.
Висновки за результатами розгляду справи
Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, зокрема, не надано відомостей про звернення позивача до служби у справах дитини з приводу визначення місця проживання дитини або вмотивованої відмови даних органів у розгляді її звернення, акту обстеження умов проживання дитини, що були проведені компетентними органами, висновку даного органу щодо доцільності визначення місця проживання дитини, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини необхідно відмовити.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.Д. Анісімова