РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом: Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області

до

відповідача: ОСОБА_1

вимоги позивача: про припинення права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом конфіскації

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 03 січня 2024 року Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогою про припинення права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом конфіскації.

2. Позов обґрунтований тим, що спеціалістами Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління на підставі даних Державного земельного кадастру з`ясовано, що 01.09.2005 року до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,8027 га. за кадастровим номером :01:001:0391 та площею 0,3174 га. за кадастровим номером :01:001:1112 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Людвищенської сільської ради Шумського району Тернопільської області (на даний час Кременецький район Тернопільська область), що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 30.10.2023 року.

Окрім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.10.2023 року, ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав, 20.08.2013 року зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,3174 га. за кадастровим номером :01:001:1112, площею 1,8027 га. за кадастровим номером :01:001:0391.

Документами, поданими для державної реєстрації права власності на вказані земельні ділянки зазначено свідоцтва про право на спадщину, видані 16.11.2017 року, видавник: державний нотаріус Килимар О.Д.

Враховуючи, що громадянкою російської федерації ОСОБА_1 у продовж строку, встановленого ч.4 ст.81 Земельного кодексу України, не відчужено земельні ділянки сільськогосподарського призначення, тому вони, згідно вимог ст.145 Земельного кодексу України, підлягають конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільлській області. З огляду на вищевказане просив позовну заяву задовольнити.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 05 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області 26 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

5. Представник Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, однак на електрону пошту суду надіслав заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати без участі представника управління, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

6. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, зокрема шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Шумського районного суду Тернопільської області.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

8. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРВ №623820 від 22.11.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори Килимар О.Д. та зареєстрованого в реєстрі №694 вбачається, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала земельну ділянку площею 1,80 гектарів за кадастровим номером :01:001:0391, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Людвищенської сільської ради Шумського району Тернопільської області.

9. Із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРВ №623821 від 22.11.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори Килимар О.Д. та зареєстрованого в реєстрі №696 вбачається, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала земельну ділянку площею 0,32 гектарів за кадастровим номером :01:001:1112, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Людвищенської сільської ради Шумського району Тернопільської області.

10. В подальшому за ОСОБА_3 , на підставі вище вказаних свідоцтв про право на спадщину за заповітом, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2013 р. зареєстровано право власності на земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами :01:001:1112, площею 0,3174 га. та :01:001:0391, площею 1,8027 га., що розташовані на території Людвищенської сільської ради Шумського району (теперішнього Кременецького району) Тернопільської області Тернопільської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №352372004, №352373123 сформованими 30 жовтня 2023 року.

11. Судом було встановлено, що до Державного земельного кадастру було внесено відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0391, площею 1,8027 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Людвищенської сільської ради Шумського району Тернопільської області, власник ОСОБА_1 , дата державної реєстрації земельної ділянки - 01.09.2005 р. та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1112, площею 0,3174 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Людвищенської сільської ради Шумського району Тернопільської області, власник ОСОБА_1 , дата державної реєстрації земельної ділянки - 01.09.2005 р., що стверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформований 26.12.2023 року, номер витягу:НВ-023, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформований 26.12.2023 року, номер витягу:НВ-023.

12. Відповідно до Витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-023, №НВ-023 від 21 грудня 2023 року, вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0391 - становить 51 181,54 гривень, вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1112 - становить 1 496,97 гривень.

13. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документована паспортом громадянина російської федерації серії та номер: НОМЕР_1 , виданим 18.07.2008 року Відділом Управління федерально-міграційної служби Росії по Ханти-Мансійському автономному округу - Югрі в місті Когалимі.

ІV. Оцінка Суду.

14. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

15. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

16. Відповідно до ч.2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

17. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного та Земельного кодексів України.

18. Відповідно до ч.1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

19. Згідно ч.1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право», виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

20. У ч.1 ст.1 ЗК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

21. Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

22. Приписами ч.1, 2, 4 ст. 374 ЦК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом.

23. Так, згідно ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

24. Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

25. У ч. 2 ст. 35 ЗК України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи, можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди.

При цьому, згідно ч. 5 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

26. Згідно ч.1, 3 ст.130 ЗК України (в редакції чинній на дату розгляду справи) набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: громадяни України; юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; територіальні громади; держава. Порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки.

27. У ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

28. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

29. У п.п.д), е) ч.1 ст. 140 ЗК України передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

30. При цьому, відповідно до ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду.

31. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 145 ЗК України (в редакції чинній на дату розгляду справи), якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Отже, аналізуючи вищенаведені положення законодавства України, судом встановлено, що станом на 25 листопада 2013 р., та 26 липня 2017 року була встановлена законодавча заборона на передачу земель сільськогосподарського призначення, до яких відносяться земельні ділянки із цільовим призначенням для введення товарного сільськогосподарського виробництва, у власність іноземцям.

При цьому, після набуття ОСОБА_1 , громадянкою російської федерації, у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва остання є особою, до якої перейшло право власності на земельні ділянки, які у відповідності до ЗК України не можуть перебувати в її власності, на останню покладався обов`язок щодо відчуження набутих ділянок протягом року з моменту переходу такого права. А у випадках, коли земельні ділянки цією особою протягом встановленого строку не відчужені, такі ділянки підлягали примусовому відчуженню за рішенням суду.

На підставі досліджених письмових доказів, суд встановив, що ОСОБА_1 , як іноземка, маючи обов`язок протягом року з моменту набуття права власності відчужити земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, які не можуть перебувати у її власності, такий обов`язок не виконала.

Оскільки на час розгляду справи у суді, з врахуванням внесених до ЗК України змін, на іноземців, до яких перейшло право власності на земельну ділянку, яка за ЗК України не може набуватися ними у власність, також покладається обов`язок щодо відчуження набутої земельної ділянки протягом року з моменту переходу такого права, а у разі невиконання такого обов`язку така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду з подальшим продажем на земельних торгах та виплатою ціни проданої земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, її колишньому власнику, то в діях ОСОБА_1 наявне порушення чинного земельного законодавства України.

32. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

33. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа N 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

34. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

35. Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністру аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у, сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

36. Підпунктами 42 пункту 4 вищевказаного Положення, передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

37. Держгеокадастр реалізує надані йому повноваження самостійно та через територіальні органи. Таким органом на території Тернопільської області є Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

38. Згідно п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 08.03.2023 №85, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі - Управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

39. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 12, ч.ч.1, 3 ст. 13, ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, встановивши, що ОСОБА_1 , будучи громадянкою російської федерації, упродовж встановленого законодавством строку після набуття права власності на земельні ділянки площею 1,8027 га. за кадастровим номером :01:001:0391 та площею 0,3174 га. за кадастровим номером :01:001:1112 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Людвищенської сільської ради Шумського (Кременецького) району Тернопільської області, які не можуть перебувати у власності іноземців, не виконала свого обов`язку щодо відчуження таких ділянок, враховуючи триваючий характер порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства України, яке й на даний час передбачає для іноземців лише право оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, внаслідок чого спірні земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позов Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом конфіскації підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

40. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 056,00 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 6 056,00 гривень.

З цих підстав,

Керуючись ст. ст. 13, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 140, 143, 145 Земельного кодексу України, ст. ст. 13, 19, 76-82, 141, 258-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Винести заочне рішення.

2. Позов Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом конфіскації - задовольнити.

3. Припинити право власності громадянки російської федерації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька: АДРЕСА_1 , країна громадянства: Російська Федерація, паспорт громадянина Російської Федерації серія та номер: НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,3174 га. за кадастровим номером :01:001:1112, площею 1,8027 га. за кадастровим номером :01:001:0391, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Людвищенської сільської ради Шумського (Кременецького) району Тернопільської області, шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька: АДРЕСА_1 , країна громадянства: Російська Федерація, паспорт громадянина Російської Федерації серія та номер: НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ( місце знаходження: 46002, місто Тернопіль, вул. Лисенка, 20 а, ) судовий збір, сплачений за подання до суду позовної заяви в сумі 6 056,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Шумським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 07 березня 2024 року.

Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, місце знаходження: 46002, місто Тернопіль, вул. Лисенка, 20 а, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька: АДРЕСА_1 , країна громадянства: Російська Федерація, паспорт громадянина Російської Федерації серія та номер: НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: