печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана цивільна справа за позовною заявою, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано 08 березня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 12 березня 2024 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному порядку без виклику сторін, третіх осіб.

Предметом спору є оскарження виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. № 14823 від 23 липня 2020 року, на підставі якого 20 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

05 березня 2024 року до суду подано клопотання, передане судді 13 березня 2024 року, про витребування доказів, в обґрунтування якого зазначено, що до справи як доказ позивач зміг надати лише інформацію про виконавче провадження, яку вона отримала через сервіс автоматизованої системи виконавчих проваджень, де має доступ як сторона виконавчого провадження. На жаль, оскаржуваний виконавчий напис і відповідний кредитний договір не додані до вказаної бази. Ускладнює ситуацію отримання вказаних доказів і факт тимчасово перебування позивача за межами території України, через повномасштабне вторгнення росії на терени нашої держави, внаслідок чого комунікація та можливості отримання документів значно утруднені. Витребування даних доказів є необхідним, оскільки відсутність оспорюваного виконавчого напису та кредитного договору позбавляє суд можливості перевірити наведені у позовній заяві факти та обставини та дійти висновку про наявність або відсутність підстави для скасування вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису.

Суд, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні, з огляду на наступне.

У відповідності до частини першої статті 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною другою статті 116 ЦПК України визначено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення / потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки у сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Положення статті 116 ЦПК України чітко окреслюють підстави забезпечення доказів: якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відтак підстави вважати, що такі документи як копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гораєм О. С. 23 липня 2020 року і зареєстрованого за № 14823, копії кредитного договору, на підставі якого він був вчинений, можуть бути втрачені володільцями, або їх збирання і подання стане згодом неможливим чи утрудненим, з обставин, наведених у заяві, не вбачаються.

Заявник не вказав на обставини, які унеможливлювали самостійне отримання доказів ним або його представником.

Суд, вивчивши клопотання про забезпечення доказів, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про його невмотивованість.

Керуючись ст.ст. 1-19, 43, 49, 116-118, 261, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до суду апеляційної інстанції.

Суддя І. В. Литвинова