ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/342/24 Справа № 712/3111/23
УХВАЛА

07 березня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретяря Ярошенка Б. М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу Черкаського апеляційного суду для розгляду вказаної скарги визначено колегію суддів: Василенко Л. І. (суддя-доповідач), Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.

29 грудня 2023 року витребувано матеріали справи № 712/3111/23 для розгляду вказаної апеляційної справи.

04 січня 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження в даній справі.

16 січня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Василенко Л. І. та Карпенко О. В. від розгляду цивільної справи № 712/3111/23.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Василенко Л. І. та Карпенко О. В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування визнано необґрунтованою.

Передано матеріали справи № 712/3111/23, провадження № 22-ц/821/342/24 до відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Черкаського апеляційного суду для визначення єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, судді щодо розгляду заяви про відвід суддів Василенко Л. І. та Карпенко О. В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2024 вказану справу до розгляду розподілено судді апеляційного суду Новікову О. М.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 січня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Василенко Л. І. та Карпенко О. В. від участі в розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2024 року розгляд справи призначено на 21 лютого 2024 року на 12:00 год з повідомленням учасників справи.

20 лютого 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Василенко Л. І., Бородійчуку В. Г. та Карпенко О. В. від розгляду цивільної справи № 712/3111/23.

Підставами для відводу суддів Зубрило А. Ю. зазначила п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України та вказала, що судді Василенко Л. І., Бородійчук В. Г. та Карпенко О. В. не можуть брати участь у розгляді вказаної цивільної справи і підлягають відводу, оскільки у сторони відповідача - 2, ОСОБА_1 виникають не просто сумніви щодо неупередженості вищевказаних суддів під час розгляду справи № 712/3111/23, а навпаки, глибоке переконання щодо упередженості та заангажованості зазначених суддів, нечесності суддів, нездатності справедливо та своєчасно розглядати і вирішувати цивільні справи.

Зазначає, що судді Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І. та ОСОБА_3 здійснювали судочинство по її попередній справі № 712/3196/20, де Верховний Суд своєю постановою від 11 серпня 2021 року, визнав ухвалу Черкаського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року про відкриття апеляційного провадження та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року незаконними та скасував.

Верховний Суд охарактеризував судочинство вищевказаних суддів так: «Разом з цим, апеляційний суд не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску вказаного строку поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. За таких обставин, апеляційний суд передчасно та безпідставно відкрив апеляційне провадження».

Вказує, що її недовіра до вказаних суддів є настільки значною, що вона навіть думки не припустила, що може отримувати судовий захист при судочинстві суддів Василенко Л. І. та Карпенко О. В.

Зазначає, що з тексту ухвали суду від 05 січня 2021 року про відкриття провадження у справі № 712/3111/23 вбачається, що висновок Верховного Суду по її попередній справі, для суддів Василенко Л. І. та Карпенко О. В. жодного значення не має.

Вважає, що скаржниця ОСОБА_2 не має права на поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вводить Черкаський апеляційний суд та відповідачів в оману стосовно пропуску нею строку на апеляційне оскарження, а суд апеляційної інстанції в свою чергу вивчив матеріали справи вибірково, виключно на користь ОСОБА_2 та виніс незаконну і безпідставну ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі.

Надаючи ОСОБА_2 доступ до правосуддя в незаконний спосіб, судді Черкаського апеляційного суду порушують її право на справедливий судовий розгляд.

Щодо відводу судді Черкаського апеляційного суду Бородійчука В. Г., зазначає, що суддя Бородійчук В. Г. брав участь у відкритті апеляційних проваджень у цивільних справах за її участю № 712/3111/23 в незаконний спосіб, з очевидними фактами внесення недостовірної інформації до ухвали від 05.01.2024 про відкриття апеляційного провадження, і дана ухвала підписана ним особисто.

По-друге, 17.01.2024 виніс ухвалу про відмову в задоволенні заяви про відвід суддів Василенко Л. І. та Карпенко О. В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року у справі № 712/3111/23.

По-третє, суддя Бородійчук В. Г. 13.11.2023 о 15 годині 47 хвилин також порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (справа № 712/12728/23), що викликає в неї негативне відношення до таких осіб незалежно від їх посад та регалій.

Просила відвести суддів Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Карпенко О. В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування та передати справу на розгляд іншим суддям.

Частиною 1 ст. 40 ЦПК визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Даний відвід ОСОБА_1 поданий пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, тому підлягає розгляду судом, що розглядає справу.

Враховуючи, обставини справи, доводи поданого відводу, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність його розгляду в судовому засіданні із викликом сторін по справі.

Зслухавши суддю-доповідача, позицію представника ОСОБА_2 , перевіривши доводи заяви про відвід, дослідивши матеріали справи з цього приводу, колегія суддів приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини не є підставами для відводу суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. від розгляду даної апеляційної скарги, з огляду на таке.

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, зокрема п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні причини щодо наявності в діях суддів фактору зацікавленості в результаті розгляду справи або ж навести дійсні обставини, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст. 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Оскільки йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Газета Україна-Центр проти України» (заява № 16695/04), Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 липня 2010 року зазначив, що відповідно до усталеної практики суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Крім того, презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

Оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, встановлено, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддів не містять посилання на обставини та докази, які б дали підстави для висновку про безпосередню заінтересованість в результатах розгляду справи, необ`єктивність та упередженість суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. чи неналежне забезпечення таким судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод заявника.

Верховний Суд в ухвалі від 03.10.2023 у справі № 910/4462/22 зазначив, що висновки або позиції суддів/судді, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших таких справ у подальшому. Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію, доказів які містяться в матеріалах справи. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування.

Таким чином, сама по собі незгода заявниці із судовими рішеннями Черкаського апеляційного суду у справі № 712/3196/20, провадження 22-ц/821/1705/20 за апеляційною скаргою представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Гапона Олександра Яковича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, визнання іпотеки такою, що припинена та зобов`язання вчинити дії, не можуть бути підставою для відводу у даній справі.

Щодо відкриття провадження, у цьому ж складі суддів, у даній справі № 712/3111/23, то судова колегія наголошує, що вказані підстави для відводу не є обґрунтованими підставами для відводу судової колегії, оскільки ці питання стосуються виключно процесуальних моментів, а у разі незгоди сторони із такою ухвалою - процедура відводу у принципі не передбачена законодавцем.

Посилання заявника на порушення суддею Бородійчуком В. Г. вимоги п. 2.5 ПДР України (справа № 712/12728/23), само по собі не підтверджує її припущення щодо наявності якоїсь прихильності до однієї із сторін провадження та не може розцінюватися як підстава для ухилення судді Бородійчука В. Г. від визначеного у встановленому процесуальному порядку (законному у розумінні ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950) від виконання обов`язків з відправлення правосуддя, у тому числі - і з метою забезпечення прав на судовий захист позивача та прав сторін на апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції із дотриманням усіх принципів цивільного судочинства.

Інші доводи заяви про відвід суддів Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. по своїй суті зводяться до незгоди заявника із прийнятими суддями процесуальними судовими рішеннями у даній справі, що відповідно до ст. 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

Отже, вказані в заяві підстави для відводу суддів не є «іншими обставинами», які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Таким чином, доводи заяви про відвід суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. не містять підстав для відводу, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко