У Х В А Л А

25.03.2024 Справа №607/6223/24 Провадження №2-о/607/274/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, суддя Вийванко О.М., ознайомившись із поданою заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Тернопільської міської ради звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що квартира належна на праві власності ОСОБА_1 , відповідно до запису в Реєстраційному посвідченні Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 18.05.1992, а саме квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 ) зазначена у нотаріально посвідченому Договорі купівлі-продажу квартири від 06.05.1992, відповідно до якого ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2 ) є квартирою АДРЕСА_3 .

В обґрунтування заяви вказує, що згідно реєстраційного посвідчення Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 18.05.1992 №160 за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстровано квартиру за адресою АДРЕСА_4 .

Підставою виникнення права приватної власності на квартиру є Договір купівлі-продажу квартири від 06.05.1992, посвідчений заступником старшого державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Воловень М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3-2350.

Відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу квартири від 06.05.1992 ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2 .

З метою оформлення правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_3 , заявник ОСОБА_1 21.02.2024 звернувся із відповідною заявою в Тернопільську міську раду до державного реєстратора.

Відповідно до рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 72066641 від 14.03.2024 за підписом державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Сливка В.І., заявнику ОСОБА_1 відмовлено у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку із тим, що «подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: розбіжності в адресному номері об`єкта нерухомості. В договорі купівлі-продажу від 06.05.1992 року «3-2350 Видавник: Заступник старшого державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Воловень М.А., який зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації адреса багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , а заявник звертається з реєстрацією по адресі за АДРЕСА_5 .».

У договорі купівлі-продажу квартири від 06.05.1992 за реєстром №3-2350 вказана адреса квартири - АДРЕСА_4 . У Додатку №1 до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів №314 від 11.06.1991 міститься інформація про перейменування вулиць та присвоєння номерів будинкам в місті Тернополі, а саме - з АДРЕСА_6 (три) на АДРЕСА_7 (один). Документів, які б підтверджували інформацію про перейменування га перенумерацію будинків, а саме з АДРЕСА_6 (три) на АДРЕСА_8 немає.

На даний час, заявником отримано Рішення № 314 від 11.06.1991 Виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів «Про перейменування вулиць міста та присвоєння номерів будинків», відповідно до якого АДРЕСА_9 .

Отже, в Реєстраційному посвідченні Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та у нотаріально посвідченому Договорі купівлі-продажу від 06.05.1992, відповідно до якого ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2 ) допущені помилки, а саме - невірно вказаний номер будинку при колишній назві АДРЕСА_6 та нинішній назві АДРЕСА_8 , так як фактично вказана квартира розташована у будинку АДРЕСА_7 .

Також зазначає, що дана помилка та її подальше дублювання розпочалося саме з Договору купівлі-продажу квартири, а саме пункту 1.

Крім того, зазначає, що від встановлення факту, що має юридичне значення, для заявника ОСОБА_1 залежить можливість правильного оформлення документів на право власності на нерухоме майно та в подальшому оформлення документів на спадщину.

Ознайомившись із поданою заявою, перевіривши та оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі N 320/948/18 (провадження N 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13 грудня 2018 року у справі N 712/10959/17, від 27 грудня 2019 року у справі N 371/669/15-ц, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Згідно частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За змістом приписів частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просить встановити, що квартира, яка належна йому на праві власності, відповідно до запису в Реєстраційному посвідченні Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 18.05.1992, а саме квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 ) зазначена у нотаріально посвідченому Договорі купівлі-продажу квартири від 06.05.1992, відповідно до якого ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2 ) є квартирою АДРЕСА_3 .

Таким чином, у даній справі спір стосується процедури зміни/присвоєння адреси об`єкту нерухомості, а подання заяви направлено на поновлення порушених, на думку заявника, його речових прав на нерухоме майно , та вказує, що зазначений факт матиме доказове значення для оформлення документів на право власності на нерухоме майно та в подальшому оформлення документів на спадщину.

Отже, юридичний факт, який просить встановити заявник ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки його встановлення пов`язане з наступним вирішенням спору про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

За вказаних обставин, суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 260, 261, 293, 315, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою http://court.gov.ua/fair/sud.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду складена та підписана 25 березня 2024 року.

Суддя О. М. Вийванко