Справа № 206/471/24
Провадження № 2/206/510/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Похил А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» про повернення безпідставно стягнутих коштів,

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та представника відповідача.

Позовна заява з урахуванням уточнення, обґрунтована тим, що 29.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 116, яким стягнуто на користь АТ «Банк Форвард» який є правонаступником ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ» заборгованості з боржника, ОСОБА_1 , у розмірі 17755,55 гривень. 15.02.2021 АТ «Банк Форвард» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу місто Київ Павелків Т.Л. із заявою про примусове виконання рішення та в заяві просили розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. за № 116 від 29.01.2021 про стягнення із боржника, яким є: ОСОБА_1 коштів у розмірі 17755,57 гривень. У зв`язку з примусовим виконанням вищевказаного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу місто Київ Павелків Т.Л. від 19.02.2021 було відкрито виконавче провадження № 64591669. В межах виконавчого провадження № 64591669 з ОСОБА_1 стягнуто 22031,13 грн., з яких основна винагорода приватного виконавця склалала 1775,56 грн., розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500 грн., розмір додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 2000 грн. 02.11.2023 приватним виконавцем виконавчого округу місто Київ Павелків Т.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64591669, у зв`язку з тим, що виконавчий документ виконано фактично. Сума заборгованості за виконавчим документом та основна винагорода приватного виконавця стягнуто в повному обсязі, авансовий внесок повернуто стягувачу. Разом з тим, рішенням Самарського районного суд м. Дніпропетровська від 23.11.2023, яке набрало законної сили 26.12.2023 виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. за № 116 від 29.01.2021 про стягнення із боржника (позивача) коштів у розмірі 17755,57 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. Виходячи з того, що виконавчий напис за № 116 від 29.01.2021 про стягнення заборгованості визнаний таким, що не підлягає виконанню, грошові кошти у розмірі 17755,57 грн. на користь АТ «Банк Форвард» було безпідставно стягнуто з позивача. Правовою підставою набуття АТ «Банк Форвард» 17755,57 грн., був виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. за № 116 від 29.01.2021, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Відтак, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користі грошові кошти у сумі 17755,57 грн., які безпідставно стягнуті з нього за виконавчим написом № 116, вчиненим 29.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського ноторіального округу Буждиганчук Є.Ю. та суму сплаченого судового збору (а.с. а.с. 1-3, 17-19).

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, проте до канцелярії суду надійшли письмові пояснення на позов за підписом уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» із повідомленням про те, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 07.03.2023 № 90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк Форвард» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.03.2023 № 276 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08.03.2023 до 07.03.2026 включно. Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Банк Форвард», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», призначено провідного професіонала з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків ОСОБА_2 строком на три роки з 20.09.2023 до 07.03.2026 включно. Ліквідація АТ «Банк Форвард», і зокрема задоволення вимог кредиторів, здійснюється виключно на підставі спеціального ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та інших нормативних актів фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Враховуючи вищевикладене, представник уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» просив суд відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог у повному обсязі (а.с. 28-30).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

30.01.2024 позивач звернувся до суду з даною позовною заявою з додатками, яку ухвалою судді від 31.01.2024 було залишено без руху (а.с. 1-12, 14).

05.02.2024 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та уточнена позовна заява (а.с. 16-19).

07.02.2024 було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 27.02.2024 (а.с. 20).

15.02.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої останній просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі (а.с. 23).

27.02.2024 розгляд справи відкладено на 20.03.2024 у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 25).

01.03.2024 на адресу суду від уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник просив суд відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог у повному обсязі (а.с. 28-30).

14.03.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої останній просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі (а.с. 32).

20.03.2024 проведено розгляд справи по суті, під час якого досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи (а.с. 36).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 02.11.2023 приватним виконавцем виконавчого округу місто Київ Павелків Т.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64591669, у зв`язку з тим, що виконавчий документ виконано фактично. Сума заборгованості за виконавчим документом та основна винагорода приватного виконавця стягнуто в повному обсязі, авансовий внесок повернуто стягувачу. Припинено чинність арешту коштів боржника ОСОБА_1 та скасовані інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 5).

23.11.2023 рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 206/4687/23 виконавчий напис № 116 від 29.01.2021, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 109578514 від 08.10.2013 у розмірі 17755,57 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 7-9).

07.02.2023 Правлінням НБУ прийнято рішення № 49-рш/БТ «Про віднесення АТ «Банк Форвард» до категорії неплатоспроможних», а виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк Форвард».

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що АТ «Банк Форвард» перебуває у стані припинення (а.с. 34-35).

На підставі рішення Правління НБУ від 07.03.2023 № 90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк Форвард» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.03.2023 № 276 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08.03.2023 до 07.03.2026 включно.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та представником відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до статті 1212 ЦК України, у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 по справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18.

Також, Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 по справі № 201/6498/20 викладено правовий висновок, згідно з яким факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому, обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Однак, судом встановлено, що розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08.03.2023 до 07.03.2026, включно.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України встановлено, що юридична особа ліквідується, окремо, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно ч. 8 ст. 111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Так, статтею 112 ЦК України встановлено, що у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

Отже, з часу початку процедури ліквідації юридичної особи порядок задоволення кредиторами своїх вимог (погашення заборгованості) має певні особливості, встановлені вищенаведеними нормами законодавства, які є спеціальними для регулювання цих правовідносин.

Враховуючи, що відповідач з 07.03.2023 розпочав процедуру ліквідації, кредиторські вимоги позивачем мали заявлятися до ліквідаційної комісії (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Банк Форвард») для включення їх до проміжного ліквідаційного балансу, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор мав право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову, звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії (юридичної особи в особі ліквідаційної комісії), як зазначено у частині третій ст. 112 ЦК України, про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу.

В той же час, ліквідація АТ «Банк Форвард», і зокрема задоволення вимог кредиторів, здійснюється виключно на підставі спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та інших нормативних актів фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 2-1) накладення нових обтяжень чи обмежень на майно (активи) (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами; 6) заміна кредитора у зобов`язанні банку на договірній основі, крім випадків передачі всього або частини майна (активів) та всіх або частини зобов`язань приймаючому або перехідному банку. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на кінець дня, що передує дню початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» , - станом на кінець дня, що передує дню початку процедури ліквідації Фондом банку); 1-1) сплати регулярного збору до Фонду; 2) витрат, пов`язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті; 3) виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю працівників банку; 4) виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров`я або смертю тощо, що надійшли до банку з дня початку здійснення процедури виведення банку з ринку; 4-1) виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги по вагітності та пологах, що надійшли на спеціальний рахунок у банку, відкриття якого передбачено законодавством України для юридичної особи, починаючи з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку; 5) виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку; 6) здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов`язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов`язкового продажу валюти; 7) обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності або передання такого об`єкта за актом приймання-передачі довірчому засновникові у випадках, встановлених законом. Зобов`язання банку, передбачені пунктами 2, 6 частини шостої цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до п. 3, 7, 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається; забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, пред`являються тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, інвестування тимчасово вільних коштів банку в державні цінні папери, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів за умови достатності коштів для забезпечення процедури ліквідації в черговості визначеній ст. 52 цього Закону.

Відповідно до 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної збанком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. Фонд або уповноважена особа Фонду також має право заявити вимоги до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів. Кошти, стягнуті з пов`язаних із банком осіб як відшкодування шкоди, а також з небанківських фінансових установ, зазначених в абзаці першому цієї частини, включаються до ліквідаційної маси банку. У разі невиконання зазначених вимог Фонд звертається з такими вимогами до суду. Такі вимоги забезпечуються накладенням арешту на грошові кошти та майно осіб, до яких вони заявлені, у порядку забезпечення позову. Ліквідація неплатоспроможного банку не є підставою для закінчення судового розгляду на підставі поданого Фондом позову до пов`язаної з банком особи та не є підставою для звільнення від відповідальності пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.

Отже, лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів у процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків.

Якщо на момент ухвалення рішення у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України: від 13 червня 2016 року у справі № 6-1123цс16, від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15. Аналогічні за змістом висновки щодо застосування норм матеріального права сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц.

Відкликання банківської ліцензії та початок ліквідації банку зумовило для відповідача настання відповідних правових наслідків, зокрема запровадження спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.06.2021 року у справі № 761/40321/18.

Судом встановлено, що відносно позивача було відкрито виконавче провадження № 64591669 з примусового виконання виконавчого напису № 116 від 29.01.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 17755,57 грн., яке було закінчено 02.11.2023 відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження, оскільки, виконавчий документ виконано фактично, сума заборгованості за виконавчим документом та основна винагорода приватного виконавця стягнута в повному обсязі, авансовий внесок повернуто стягувачу.

В той же час, як рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023 по справі № 206/4687/23 виконавчий напис № 116 від 29.01.2021, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 109578514 від 08.10.2013 у розмірі 17755,57 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, суд звертає увагу, що на момент визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, він вже був фактично виконаний боржником, що і стало підставою для закінчення виконавчого провадження.

Позивач в позовній заяві зазначає про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача коштів в сумі 17755,57 грн., які були безпідставно стягнуті з нього за виконавчим написом № 116 вчиненим 29.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю.

Наявне у справі копія платіжного доручення № 8265 від 30.10.2023, засвідчує лише перерахування ОСОБА_1 на рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. грошових коштів в сумі 22031,13 грн. Крім того, вказане доручення не має жодного підпису та печатки уповноваженої особи, яка робила вказану банківську операцію, а лише зазначено, що адресатом платіжних послуг платника ОСОБА_1 є АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». Не дивлячись на це та враховуючи, що вказане доручення засвідчує лише відрахування коштів із доходів позивача, однак, за відсутності конкретних даних про отримувача цих коштів, посилання сторони позивача про отримання банком коштів в пред`явленій до стягнення сумі, - є недоведеними.

Позивачем не було надано суду належних доказів, зокрема, довідку приватного виконавця, в провадженні якого перебувало відповідне виконавче провадження, відповідно до яких можливо було б достовірно встановити суми, перераховані банку в якості сплати боргу за виконавчим написом, а також суми інших платежів, які були стягнуті із боржника в рамках виконавчого провадження.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, рішення ЄСПЛ в справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010).

Крім того, при вирішенні даного спору, суд враховує те, що відносно відповідача запроваджено процедуру ліквідації строком на три роки з 08.03.2023 до 07.03.2026, включно, та тимчасову адміністрацію.

З огляду на те, що в АТ «Банк Форвард» введена тимчасова адміністрація та запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, а тому норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і саме цей Закон є пріоритетним щодо інших Законів України у відповідних правовідносинах.

Запровадження тимчасової адміністрації у банку унеможливлює стягнення з нього коштів в інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, пред`явлена до стягнення сума не доведена належними доказами, та пояснення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» є слушними та такими, що заслуговують на увагу, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» (юридична адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, ) про повернення безпідставно стягнутих коштів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.03.2024.

Головуючий суддя: К.С. Маштак