справа № 691/168/24
провадження № 2-о/691/20/24
УХВАЛА

19 березня 2024 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судового засідання Шаповал Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту родинного зв`язку та факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинного зв`язку та факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву в повному обсязі посилаючись на підстави та обставини, наведені у заяві.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судовому засіданні підтримала, подані через Електронний суд пояснення (ЕС-1465/24-Вх від 14.03.2024 року) згідно яких, за поданими документами неможливо встановити, що ОСОБА_1 проживала разом зі своїм онуком, вела з ним спільне господарство і мала взаємні права та обов`язки, а також, чи має власну сім`ю. Також зазначила, що Національна академія сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, де проходив навчання померлий ОСОБА_2 територіально знаходилася до повномасштабного вторгнення російської федерації у місті Львів і ОСОБА_2 там проходив навчання (проживав, отримував матеріальне, грошове та інші види забезпечення) як курсант з 2019 року по час смерті. До повномасштабного вторгнення російської федерації до України заявниця проживала у місті Щастя Луганської області, а після повномасштабного вторгнення, з 24.02.2022 року перемістилася як внутрішньо переміщена особа до с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області. Згідно с. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі № 1- 8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участь у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Факт наявності певних родинних відносин не може бути підставою для визнання особи членом сім`ї загиблого військовослужбовця, оскільки для визнання особи членом сім`ї загиблого військовослужбовця слід підтвердити факт спільного проживання та ведення спільного господарства на момент загибелі.

Крім того, факт надання опіки та піклування до повноліття загиблого не може свідчити про спільне проживання та ведення спільного господарства, позаяк, заявниця виконувала свій обов`язок як опікуна (піклувальника) щодо ОСОБА_2 , який припинився з моменту досягнення ним повноліття, тобто у 2020 році. Також зазначила, що місце реєстрації заявниці та загиблого ОСОБА_2 не може свідчити про належність заявниці до членів сім`ї загиблого, оскільки сам факт реєстрації не може свідчити про їхнє спільне проживання однією сім`єю у зв`язку з тим, що сама по собі реєстрація за однією адресою не є підтвердженням згаданого факту. Більш того, з заяви та доданих документів вбачається, що заявниця та загиблий на момент загибелі останнього фактично проживали за різними адресами. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні заяви.

При з`ясуванні судом питання щодо подальшого розгляду справи, зазначила, що оскільки при розгляді даної заяви виник спір, справа не може розглядатися в порядку окремого провадження.

Представник заявника у заперечувала щодо наявності спору про право із заінтересованою особою Міністерством оборони України, посилалась на практику Верховного Суду, зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року справа № 560/17953/21, пояснивши, що спір відсутній та заяву слід розглядати в окремому провадженні. Зазначила, що Міністерство оборони України не відмовило заявниці у виплаті, а лише комісією з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України прийнято рішення № 67д, яке оформлене протоколом, де у п.41 рішення вирішено повернути документи ОСОБА_1 для доопрацювання у зв`язку із тим, що нею не додано документ, який відповідно до Сімейного кодексу України, підтверджував статус члена сім`ї загиблого молодшого сержанта ОСОБА_2 , а саме судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність прав та обов`язків.

Вислухавши заявника, її представника, представника заінтересованої особи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Тобто, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження - є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В судовому засіданні встановлено, що заінтересована особа Міністерство оборони України заперечує проти задоволення заявиОСОБА_1 про встановлення факту родинного зв`язку та факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків з внуком ОСОБА_2 , який загинув при захисті України, з якою ОСОБА_1 , виходячи зі змісту заяви та пояснень наданих представником останньої в судовому засіданні, звернулась з метою в наступному звернутись до Міністерства оборони України для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю внука. Тобто, заявниця звернулася до суду для встановлення юридичного факту з метою набути право отримати одноразову грошову допомогу. Беручи до уваги позицію заінтересованої особи, суд вважає, що існує спір про право.

Пунктами 103, 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року справа № 560/17953/21, (далі Постанова) зазначено, що статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (п.105 Постанови).

Згідно п.117 Постанови, Велика Палата Верховного Суду вказала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки, представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 , суд вважає, що в даному разі існує спір про право, а тому заява в порядку окремого провадження розглянута бути не може і її слід залишити без розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту родинного зв`язку та факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що вона має право подати позов до суду на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 20.03.2024 року.

Суддя В. О. Черненко