Справа № 351/93/24
Провадження № 22-ц/4808/474/24
Головуючий у 1 інстанції КАЛИНОВСЬКИЙ М. .
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гудз Роксолана Андріївна, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат як відшкодування за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гудз Роксолани Андріївни на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області про передачу справи на розгляд іншого суду, постановлену суддею Калиновським М.М. 09 лютого 2024 року в м. Снятин Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року адвокатом Гудз Р. А. в інтересах ОСОБА_1 подано позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі -ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, нарахованих на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і виплаченої з порушенням строків з тих мотивів, що 26.12.2021 року по вул. Січових Стрільців у с. Стецева Снятинської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «Skoda Super B», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці. Цивільно-правова відповідальність на момент вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу №207343785.

Рішенням Снятинського районного суду від 06.07.2023 року у справі №351/1439/22, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13.09.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та як законний представник ОСОБА_4 , до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди задоволено та стягнуто 39000 грн недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, та 117 000 грн недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

03.10.2023 року на виконання рішення відповідачем проведено виплату страхового відшкодування на банківський рахунок представника позивачів у розмірі 156 000,00 грн.

Враховуючи той факт, що зазначеним рішенням встановлено незаконність невиплати страхового відшкодування, позивач вважає, що у неї виникло право стягнення із страхової компанії пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за незаконне користування грошовими коштами за період з 13.09.2022 року по 02.10.2023 року.

Подаючи позов до Снятинського районного суду Івано-Франківської області, позивач мотивував положеннями пункту 3 статті 28 ЦПК України, вважаючи, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, можуть можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди, то позов пред`являється за місцем заподіяння шкоди, а саме до Снятинського районного суду Івано-Франківської області (а.с.1-9).

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2024 року матеріали цієї справи направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Солом`янського районного суду міста Києва (а.с.92-93).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Гудз Р.А. подала апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, як таку, що постановлена з порушення норм процесуального права.

Зазначила, що ухвалою суду від 16.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно зазначеної ухвали, позовна заява подана з додержанням статей 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Снятинського районного суду Івано-Франківської області.

17 січня 2024 року на адресу суду представником позивача направлено клопотання про розгляд справи, що призначена на 09 лютого 2024 року, у режимі відеоконференції, в порядку ст. 212 ЦПК України.

Це клопотання одночасно із клопотанням про долучення до підсистеми «Електронний суд» та заявою, згідно трекінгу-відстеження «Укрпошти» отримано судом 22 січня 2024 року.

09 лютого 2024 року, станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали, представник позивача через підсистему «Електронний суд» очікувала під`єднання до призначеного судового засідання, проте відповідальний представник суду не під`єднав представника позивача до судового засідання в режимі відеоконференції.

14 лютого 2024 року представнику позивача через особистий кабінет стало відомо про постановлення оскаржуваної ухвали суду.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. Апелянт вважає, що оскільки місцем проживання позивача, заподіяння шкоди та дорожньо-транспортної пригоди є село Стецева Снятинської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, тому справа підсудна Снятинському районному суду Івано-Франківської області.

Крім того, відповідно до норми ч.2 ст.31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з дотриманням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив лише з положень загальної норми про територіальну підсудність статті 27 ЦПК України, не застосувавши положень про альтернативну підсудність. Проте, статтею 28 цього кодексу встановлена підсудність справ за вибором позивача. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів лише у деяких категоріях справ, коли доцільно або необхідно зробити судовий захист суб`єктивних прав більш зручним для позивача.

В оскаржуваній ухвалі суду йдеться про те, що між позивачем та відповідачем відсутні відносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров`я або смертю фізичної особи чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, адже конкретно відповідач жодної шкоди позивачам не завдавав, а є лише суб`єктом, з якого стягуються штрафні санкції.

Зазначає, що позивач не є учасником страхових правовідносин, хоча і є споживачем послуг страхування та третьою особою, якій належне право отримання страхового відшкодування, відтак і пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Позивач є лише особою, яка має право на відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю особи, відповідно до приписів Закону.

Наголошує, що якщо Снятинський районний суд Івано-Франківської області розглядав справу про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, то даний суд уповноважений розглядати і окремий позов про стягнення штрафних санкцій, як похідну вимогу від основної (стягнення страхового відшкодування).

На думку апелянта, оскаржувана ухвала створює значні перепони у реалізації права позивача на доступ до правосуддя та підлягає скасуванню.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.98-101).

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Місцезнаходженням відповідача є АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Положення частини 3 статті 28 ЦПК України не може бути застосоване при вирішенні питання підсудності справи за вказаним позовом, оскільки предметом позову є не відшкодування шкоди, а невиконання, на думку позивача, договірного зобов`язання старховиком та стягнення зі страховика (відповідача) штрафних санкцій за порушення (на думку позивача) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Саме тому позов ОСОБА_1 виникає з договору (полісу) страхування та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не із зобов`язання з відшкодування шкоди її завдавачем потерпілій особі. Оскільки позов пред`явлено до старховика (відповідача), який не завдавав шкоди позивачу, тому у страховика може виникнути лише обов`язок за договором страхування щодо виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи (позивача). Підкреслює, що спір виник між позивачем та відповідачем внаслідок завдання шкоди саме фізичною особою (водієм автомобіля) ОСОБА_2 . Тому вважають, що в даному випадку слід застосувати загальне правило підсудності за ч.2 ст.27 ЦПК України. Також предметом спору є не якість страхових послуг, а права і обов`язки сторін згідно умов договору обов`язкового страхування та Закону, тому правовідносини, що виникли між сторонами, не є захистом прав споживача. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

За змістом ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суд керувався статтями 27, 28 ЦПК України, виходив з того, що позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, тобто компенсації за порушення строків виплати грошового зобов`язання. Враховуючи те, що місцезнаходженням відповідача є місто Київ, дійшов висновку про непідсудність даної справи Снятинському районному суду Івано-Франківської області за правилом загальної територіальної підсудності та передачу її на розгляд Солом`янському районному суду міста Києва за місцезнаходженням відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з таких підстав.

У позовній заяві позивач зазначив, що подає позовну заяву до Снятинського районного суду Івано-Франківської області відповідно до п.6 ст. 28 ЦПК України за місцем заподіяння шкоди.

Однією із умов реалізації права фізичної та юридичної особи на пред`явлення позову є дотримання вимог підсудності.

У зв`язку із цим підсудність як умова реалізації права на пред`явлення позову тісно пов`язана з процесуальною правоздатністю та компетентністю суду.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Право на розгляд справи належним судом є складовою частиною права на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 27 - 30 ЦПК).

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 на момент її скоєння була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (юридична адреса вулиця Борщагівська, будинок 154 у м. Київ).

Відповідно до п.36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Поняття шкоди та неустойки (пені), трьох відсотків річних і інфляційних втрат не є тотожними та мають різну правову природу, тоді як за правилами ч.3ст. 28 ЦПК України за місцем проживання позивача можуть пред`являтись лише позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину, а не про стягнення неустойки, яка має штрафний характер, та трьох відсотків річних і інфляційних втрат, які мають компенсаційний характер.

Оскільки предметом спору є стягнення штрафної санкції (пені), а також на підставі ч.2 ст.625 ЦК України компенсаційних втрат, зокрема інфляційних втрат, трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка хоча і мала місце у селі Стецева Снятинської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, однак застосуванню підлягає загальне правило про підсудність справи, бо правовідносини мають іншу правову природу, яка виходить із дій особи, що відшкодовувала шкоду замість іншої особи, і не пов`язані із відшкодуванням самої шкоди.

Аналіз наведеного свідчить, що цей спір підлягає розгляду за правилами, встановленими ч.2 ст.27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» знаходиться за адресою вул. Борщагівська, 154, м. Київ, що належить до територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду про передачу справи за підсудністю не спростовують, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права не можуть бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гудз Роксолани Андріївни залишити без задоволення, а ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області про передачу справи на розгляд іншого суду від 09 лютого 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 26 березня 2024 року.