Справа № 504/1847/16-ц
провадження № 2/504/41/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та не чинити перешкод, за участі третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та позовом ОСОБА_1 до громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" про поновлення в членах товариства та визнання права користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року громадське об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та не чинити перешкод, в якій зазначила, що ОСОБА_1 перебувала в членах громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" та користувалась земельною ділянкою АДРЕСА_1 , на якій самовільно збудувала садовий будинок. У зв`язку із несплатою членських внесків з 2004 року ОСОБА_1 рішенням зборів уповноважених від 12.12.2013 року, яке оформлено протоколом № 24, була виключена з членів громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" та її землекористування земельною ділянкою АДРЕСА_1 було припинено. Проте ОСОБА_1 продовжує користуватись зазначеною земельною ділянкою. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звертались до правління ГО СТ "Дельта" з проханням надати їм в користування зазначену земельну ділянку.

В письмових поясненнях громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта", зазначено, згідно з рішенням виконавчого комітету Комінтернівської ради народних депутатів від 21.04.1988 року № 91 Одеському державному припортовому заводу (далі - ОПЗ) виділені земельні ділянки під колективні сади в Комінтернівському районі Одеської області загальною площею 112, 5 га. На сумісному засіданні профкому та адміністрації ОПЗ від 17.01.1989 року прийняте рішення про створення при ОПЗ садівничого товариства "Дельта", затверджений список осіб садівничого товариства в кількості 1507 ділянок та затверджений протокол № 1 зборів садівничого товариства від 16.01.1989 року, що підтверджено випискою з протоколу від 17.01.1989 року. Земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1 нею не приватизована.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року відкрите провадження у справі за заявою громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та не чинити перешкод, за участі третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що аргументи позивача викладені в позовній заяві від 08.06.2016 року та письмових поясненнях до позовної заяви від 29.06.2017 року щодо наявності повноважень та підстав для припинення права землекористування ОСОБА_1 земельною ділянкою АДРЕСА_1 є помилковими та безпідставними, з огляду на наступне:

- позивач безпідставно ототожнює порядок припинення членства в садовому товаристві, яке може регулюватися різними Законами: або "Про кооперацію" ("Про споживчу кооперацію") або "Про громадські організації") та Статутом товариства, з порядком припинення права землекористування, який регулюється Земельним Кодексом України,

- посилання позивача на положення Статуту ГО СТ "Дельта" (в редакції 2014 року), який зареєстрований 28.11.2014 року, є безпідставними оскільки рішення приймалось зборами уповноважених 12.12.2013 року, тобто на підставі раніше діючої редакції Статуту СТ "Дельта" від 2000 року, який позивачем до справи не приєднаний.

- ОСОБА_1 набула право користування земельною ділянкою № 1 у січні 1989 року за спільним рішенням профкому та адміністрації Одеського припортового заводу від 17.01.1989 року та рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів від 21.04.88 року № 91 про відвід земельних ділянок під колективні сади із земель колгоспу Щорса Комінтернівського району.

- право землекористування ОСОБА_1 може бути припинене тільки з підстав зазначених в ст. 141 ЗК України та в судовому порядку за зверненням відповідного органу державної влади або самоврядування, до яких ГО СТ "Дельта" не відноситься. ГО СТ "Дельта" не надало до суду та не підтвердило наявність правовстановлюючих документів із землекористування, а тому порушення прав товариства у сфері землекористування позивачем не доведено.

Крім того, 01.08.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Садівничого товариства "Дельта" про поновлення в членах товариства та визнання права користування земельною ділянкою,.в якій просила визнати незаконним рішення про її виключення з членів товариства, поновити її в членах товариства та визнати її постій1ним користувачем земельної ділянки АДРЕСА_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.08.2017 року відкрите провадження у справі № 504/2513/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Садівничого товариства "Дельта" про поновлення в членах товариства та визнання права користування земельною ділянкою.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.07.2021 року справа за позовом громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та не чинити перешкод, за участі третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , об`єднана в одне провадження і цивільною справою № 504/2513/17 за позовом ОСОБА_1 до ГО Садівниче товариство "Дельта" про поновленні в членах товариства та визнання права користування земельною ділянкою.

Об`єднаній справі наданий номер - 504/1847/16-ц.

Представник ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив визнати недійсним рішення Зборів уповноважених представників Садівничого товариства "Дельта" (нині - громадська організація "Садівниче товариство "Дельта") від 12.12.2013 року, яке оформлене у вигляді протоколу № 24, в частині виключення з членів товариства ОСОБА_1 та поновити ОСОБА_1 в членах громадської організації "Садівниче товариство "Дельта".

Позовні вимоги представник ОСОБА_1 обгрунтував тим, що ОСОБА_1 є громадянкою України, пенсіонером, ветераном праці, була членом садівничого товариства "Дельта" з 1989 року, з моменту організації товариства при Одеському припортовому заводі, загальна кількість членів товариства нараховує 1726 осіб. Садові ділянки членів товариства розташовані за с. Кошари Лиманського району Одеської області. На садовій ділянці ОСОБА_1 збудований садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням зборів уповноважених представників СТ "Дельта" від 12.12.2013 року, яке оформлене у вигляді протоколу № 24, позивач виключена з членів СТ "Дельта" і припинено її право користування земельною ділянкою, оскільки вона зазначена в списку (Додаток № 1) членів товариства, які не оплачують членські внески. Вважає, що зазначене рішення зборів уповноважених представників СТ "Дельта", яке оформлене у вигляді протоколу № 24, підлягає визнанню недійсним, оскільки порушує права позивача, оскілки під час проведення Зборів 12.12.2013 року ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні у Військово-медичному центрі Південного регіону МО України, що підтверджується Випискою з історії хвороби на її ім`я № 19815, а тому з поважної причини була відсутня на Зборах. Вирішення питання про виключення з членів СТ "Дельта" за її відсутності з поважної причини порушило права позивача на участь у обговорені питань, які розглядаються на Зборах уповноважених, що передбачено п. 2.5.а) Статуту Товариства, оскільки зазначене питання стосувалось само її та мало для неї виключне значення. Позивач вважає, що її думка та пояснення щодо застосування до неї зазначеного заходу впливу мали значення для правильного вирішення цього питання. Як зазначено в первісній позовній заяві, за вказівкою голови правління СТ "Дельта" Номеровського І.І. ОСОБА_1 створювались штучні перешкоди в оплаті членських внесків через касу Товариства, оскільки касиру заборонили приймати гроші від ОСОБА_1 .

Представник ГО СТ "Дельта" подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначив, що посилання позивача ОСОБА_1 у позові на норми Закону України "Про кооперацію" безпідставні, оскільки садівниче товариство є громадською організацією, відповідно до положень Статуту садівничого товариства "Дельта" в редакції, яка прийнята зборами уповноважених від 12.12.2013 року, тобто керується нормами Закону України "Про громадські об`єднання". Земельна ділянка передана у користування АТ "Одеський припортовий завод", рішенням виконавчого комітету Комінтернівської ради народних депутатів від 21.04.1988 року № 91, яке, на думку представника відповідача, делегував свої повноваження щодо перерозподілу земельних ділянок ГО "СТ "Дельта". ГО СТ "Дельта" своїм рішенням не порушує право позивача ОСОБА_1 на приватизацію земельної ділянки, оскільки остання не реалізувала його до 2013 року. ОСОБА_1 не надано до суду правовстановлюючих документів на садовий будинок, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , а технічний паспорт на садовий будинок від 03.05.2017 року, виготовлений 03.05.2017 року КП "Южненське міське бюро технічної інвентаризації" не є правовстановлюючим документом.

Крім того, представником ГО СТ "Дельта" подана до суду заява про застосування строків позовної давності, в якій зазначено, що про прийняття рішення про виключення її з членів ГО СТ "Дельта" Лебедєвої Л.М. стало відомо 24.12.2013 року, оскільки на її адресу був направлений відповідний лист. ГО СТ "Дельта" вважає, що 3-річний строк позовної давності для ОСОБА_1 почав спливати з грудня 2013 року, проте провадження у справі позовом ОСОБА_1 відкрите 03.08.2017 року.

Представником ОСОБА_1 до суду подані відповідь на відзив та заперечення на заяву представника ГО СТ "Дельта" про застосування строку позовної давності.

Представник ГО СТ "Дельта" в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Представник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи.

За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволені позову громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та не чинити перешкод, за участі третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , необхідно відмовити, а позов ОСОБА_1 до громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" про поновлення в членах товариства та визнання права користування земельною ділянкою необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Комінтернівської ради народних депутатів від 21.04.1988 року № 91 Одеському державному припортовому заводу виділені земельні ділянки під колективні сади в Комінтернівському районі Одеської області загальною площею 112, 5 га. На сумісному засіданні профкому та адміністрації ОПЗ від 17.01.1989 року прийняте рішення про створення при ОПЗ садівничого товариства "Дельта", затверджений список осіб садівничого товариства в кількості 1507 ділянок та затверджений протокол № 1 зборів садівничого товариства від 16.01.1989 року, що підтверджено випискою з протоколу від 17.01.1989 року. ОСОБА_1 є громадянкою України, пенсіонером, ветераном праці Одеського припортового заводу, що підтверджено копіями її паспорту, пенсійних та ветеранських посвідчень. ОСОБА_1 була членом садівничого товариства "Дельта" з 1989 року, з моменту організації товариства при Одеському припортовому заводі, що підтверджено копією її членської книжки садоводу, де зазначена дата вступу в товариство - 06.01.1989 року. Садова ділянка ОСОБА_1 розташована за адресою : АДРЕСА_1 , на якій нею збудований садовий будинок, що підтверджено копією технічного паспорту садового будинку, який виготовлений КП Южненське міське бюро технічної інвентаризації від 03.05.2017 року, де зазначений рік побудови садового будинку - 2012р.

Рішенням зборів уповноважених представників СТ "Дельта" від 12.12.2013 року, яке оформлене у вигляді протоколу № 24, позивач виключена з членів СТ "Дельта" і припинено її право користування земельною ділянкою, оскільки вона зазначена в списку (Додаток № 1) членів товариства, які не оплачують членські внески, що підтверджено копіями виписки з протоколу № 24 з додатками.

Під час проведення Зборів 12.12.2013 року ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні у Військово-медичному центрі Південного регіону МО України, що підтверджується Випискою з історії хвороби на її ім`я № 19815, а тому з поважної причини була відсутня на Зборах.

Аналізом Статуту Садівничого товариства "Дельта", затвердженого зборами уповноважених садівничого товариства "Дельта" від 27.04.2000 року (протокол № 10) який діяв на час прийняття рішення, встановлено, що:

(п.1.1.) СТ "Дельта" є добровільним об`єднанням громадян України, які є працівниками Одеського державного припортового заводу (надалі - ОДПЗ), а також інших громадян України на підставі спільності інтересів для організації колективного саду згідно із Законом України "Про об`єднання громадян" на земельній ділянці наданій у постійне користування Садівничому товариству "Дельта" (надалі - Товариству) згідно із державним актом, виданим виконавчим комітетом Комінтернівської районної ради народних депутатів Одеської області у 1988 році загальною площею 137, 0 гектарів із кількістю ділянок 1758 розміром 600 кв.м. кожна за адресою: Одеська область, Комінтернівський р-н, с. Кошари.

(п.1.2.) головною метою Товариства є організація колективного саду та використання цього саду членами Товариства для вирощування фруктів, овочів, ягід та іншої сільськогосподарської продукції, створення умов для культурного проведення вільного часу трудящихся та їх родин, зміцнення їхнього здоров`я, залучення до праці підлітків.

(п.2.1.) У члени Товариства приймаються робітники ОДПЗ та інші громадяни України за рішенням Правління із подальшим затвердженням на Зборах уповноважених.

(п. 2.5.) Член Товариства має право:

а) брати участь у обговорені питань, які розглядаються на Зборах уповноважених і засіданнях Правління, а також вносити пропозиції щодо покращення роботи Товариства...

(2.6.) Член Товариства зобов`язаний:

е) вчасно сплачувати членські та цільові внески у розмірах, встановлених Зборами уповоноважених. До членів Товариства, які невчасно сплатили членські та цільові внески, вживаються заходи впливу згідно із Статутом.

(2.7.) Член Товариства може бути виключений із Товариства у випадках:

г) несплати ним встановлених Зборами уповноважених членських та цільових внесків.

Виключення із членів Товариства здійснюється за рішенням Зборів уповноважених. У випадку незгоди виключеного із рішенням Зборів уповноважених він може оскаржити його у встановленому порядку.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про громадські об`єднання" та втратив чинності Закон України "Про об`єднання громадян".

Статтею 36 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на свободу об`єднання у громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Садове товариство є добровільним громадським об`єднанням, яке створюється для організації колективного саду, підлягає реєстрації в органах державної влади та має статус юридичної особи. Діяльність садового товариства регулюється законодавством України та його статутом.

Відповідно до ст.ст. 83, 85 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у вигляді, зокрема товариств. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Відповідно до листа Першого заступника Голови Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 21.02.2006 року № 1339 "Про визначення організаційно-правової форми садівничого товариства", вірною організаційно-правовою формою садівничого товариства є обслуговуючий кооператив.

Діяльність садівничих товариств (кооперативів) регулюється Законом України "Про кооперацію".

Кооператив є первісною ланкою системи кооперації та створюється у результаті об`єднання громадян та/або юридичних осіб для спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб, поліпшення свого економічного стану на засадах самоврядування (ст.ст.2,6 Закону України «Про кооперацію»).

Згідно із статтею 4 Закону України «Про кооперацію» (далі Закон України № 1087-IV) основними принципами кооперації є, зокрема, безпосередня участь членів кооперативної організації у її діяльності, рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос).

Відповідно до ст.ст. 97, 98 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Відповідно до статті 15 Закону України №1087-IV вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном;утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є.

Відповідно до статті 4 цього Закону кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності.

Згідно статті 10 Закону України "Про кооперацію" кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Статтею 12 Закону України "Про кооперацію" вбачається, що до основних прав члена кооперативу відносяться, зокрема, право на участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління кооперативом.

Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів.

Здійснення членом кооперативу права на участь у діяльності і управлінні кооперативом, в тому числі при прийнятті рішень органом управління кооперативу забезпечується, в першу чергу, порядком скликання і проведення загальних зборів членів кооперативу, передбаченим статтею 15 Закону України "Про кооперацію" та статутом кооперативу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про кооперацію", у разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. Кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених визначаються статутом кооперативу.

Як свідчить зміст виписки з протоколу № 24 Зборів уповноважених представників садівничого товариства "Дельта", Збори уповноважених Вирішили: п. 5 Виключити з членів товариства і припинити право користування земельними ділянками осіб, згідно трьох списків, затверджених на правлінні СТ "Дельта" 05.12.2013 року: Список членів садівничого товариства "Дельта", які не оплачують членські внески у кількості 21 особа (Додаток 1) Голосували за затвердження Рішення уповноважених представників СТ "Дельта" від 12.12.2013 року : "За" - 207 осіб, "Проти" - 2 особи, "Утримались" - 3 особи. Як свідчить Виписка з протоколу, Протокол підписаний Головою ОСОБА_4 . Черемних та секретарем Зборів Є.П. Мельников.

Щодо недійсності рішення Зборів уповноважених ГО СТ "Дельта".

Під час проведення Зборів 12.12.2013 року ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні у Військово-медичному центрі Південного регіону МО України, що підтверджується Випискою з історії хвороби на її ім`я № 19815, а тому з поважної причини була відсутня на Зборах.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 N 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Відповідно до абз. 2-3 п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 N 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. При вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства з підстав недопущення до участі в них акціонерів (учасників) товариства судам необхідно з`ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність) істотно вплинути на прийняття рішення, яке оскаржується.

Суд погоджується з тим, що вирішення питання про виключення з членів СТ "Дельта" за її відсутності з поважної причини могло порушити права позивача на участь у обговорені питань, які розглядаються на Зборах уповноважених, що передбачено п. 2.5.а) Статуту Товариства, оскільки зазначене питання стосувалось само її та мало для неї виключне значення, а її думка та пояснення щодо застосування до неї зазначеного заходу впливу мали би значення для правильного вирішення цього питання.

Щодо незаконності рішення Зборів в частині позбавлення права землекористування ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Комінтернівської ради народних депутатів від 21.04.1988 року № 91 Одеському державному припортовому заводу виділені земельні ділянки під колективні сади в Комінтернівському районі Одеської області загальною площею 112, 5 га. На сумісному засіданні профкому та адміністрації ОПЗ від 17.01.1989 року прийняте рішення про створення при ОПЗ садівничого товариства "Дельта", затверджений список осіб садівничого товариства в кількості 1507 ділянок та затверджений протокол № 1 зборів садівничого товариства від 16.01.1989 року, що підтверджено випискою з протоколу від 17.01.1989 року. ОСОБА_1 є громадянкою України, пенсіонером, ветераном праці Одеського припортового заводу, що підтверджено копіями її паспорту, пенсійних та ветеранських посвідчень. ОСОБА_1 була членом садівничого товариства "Дельта" з 1989 року, з моменту організації товариства при Одеському припортовому заводі, що підтверджено копією її членської книжки садоводу, де зазначена дата вступу в товариство - 06.01.1989 року. Садова ділянка ОСОБА_1 розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій нею збудований садовий будинок, що підтверджено копією технічного паспорту садового будинку, який виготовлений КП Южненське міське бюро технічної інвентаризації від 03.05.2017 року, де зазначений рік побудови садового будинку - 2012р.

Відповідно до ст. 185 ЗК УРСР (в редакції 1970 року), земельні ділянки для колективного садівництва надаються підприємствам, організаціям, установам із земель державного запасу і земель державного лісового фонду, не вкритих лісом або зайнятих малоцінними лісовими насадженнями, в межах зелених і приміських зон міст та інших населених пунктів з урахуванням перспективного розширення території населених пунктів, а також за межами цих зон або за межами населених пунктів, що не мають приміських і зелених зон. У разі відсутності земель, зазначених у частині першій цієї статті, для колективного садівництва можуть надаватися, як виняток, черезсмужні, дрібноконтурні ділянки, непридатні землі, що не можуть бути використані в громадському господарстві колгоспів, радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств. Не допускається відведення земель для колективного садівництва, якщо це шкодить сільськогосподарському виробництву колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських підприємств і організацій, а також земель, що є місцями відпочинку населення. Забороняється надання для цієї мети ріллі та інших цінних сільськогосподарських угідь, земель підсобних сільських господарств підприємств, організацій і установ. Надання земель для колективного садівництва провадиться Радою Міністрів Української РСР, виконавчими комітетами обласних, районних (міських) Рад народних депутатів у межах їх компетенції.

На час прийняття рішення про виключення ОСОБА_1 з членів товариства, відповідно до ст. 35 ЗК України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи, можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

Таким чином, на час прийняття рішення про припинення членства ОСОБА_1 у товаристві саме громадянин України був суб`єктом права набуття права власності або оренди конкретної земельної ділянки для ведення садівництва. Набуття права власності садівницьке товариство має тільки на землі загального користування.

Відповідно до відповідей ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 24.10.2018 року, 02.02.2021 року на запити позивача, Державний акт на право користування землею Б № 055943 на земельну ділянку площею 112, 5 га для розміщення колективних садів, виданий Одеському припортовому заводу, був припинений наказом Головного управління Держземагенства в Одеській області від 03.03.2014 року.

Реєстрація правовстановлюючих документів, що право власності або користування земельною ділянкою ГО СТ "Дельта" - відсутня.

Позивачем не надано до суду документів, які посвідчують право власності або користування земельною ділянкою ГО СТ "Дельта".

Відповідно до вимог ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини .

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК (2768-14). У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред`явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред`явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом. При вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009 (v007p710-09) (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК (2768-14) перелік підстав для цього є вичерпним. Питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору. В разі закінчення зазначеного в договорі строку оренди переважне право орендарів на поновлення договору оренди, передбачене статтею 33 Закону від 6 жовтня 1998 р. N 161-XIV (161-14) "Про оренду землі", поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду. При розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 р. N 5 (z0101-00), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 р. за N 101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв`язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК (435-15) про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

Суд критично відноситься к ствердженню відповідача, що підставою для позбавлення ОСОБА_1 права землекористування є несплата нею земельного податку (ст. 141 ЗК України), оскільки відповідно до вимог підпункту 281.1.3. пункту 281.1. ст. 281 Податкового кодексу України, від сплати податку звільняються пенсіонери (за віком), якою ОСОБА_1 є з 2006 року, що підтверджується копією її пенсійного посвідчення.

Відповідно копії технічного паспорту садового будинку, який виготовлений КП Южненське міське бюро технічної інвентаризації від 03.05.2017 року, у 2012 році ОСОБА_1 на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , збудований садовий будинок загальною площею 12, 2 кв.м. Право позивача на забудову земельної ділянки садовим будинком передбачено ст. 35 ЗК України, та п.п. в) п. 2.5. Статуту СТ "Дельта" 2000 року.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, позбавлення позивача права землекористування за рішенням Зборів є незаконним та таким, що порушує конституційні права та свободи позивача щодо землекористування та володіння та користування своїм майном.

Щодо застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд погоджується з правовою позицією представника, про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ГО СТ "Дельта" мають на меті відновлення її стану та усунення перешкод у землекористуванні земельною ділянкою і позов ОСОБА_1 є негаторним, оскільки земельна ділянка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 та з її користування не виходила, доказів зворотнього ГО СТ "Дельта" не надало.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі № 648/533/16-ц: Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Вказані приписи про застосування строку позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння. Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що позивачем заявлено негаторний позов, апеляційний суд дійшов правильного висновку про помилкове застосування судом першої інстанції наслідків спливу позовної давності в частині позовних вимог про звільнення земельної ділянки від будівлі гаражу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання абао оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конcтитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, суд вважає що, у задоволені позову громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та не чинити перешкод, за участі третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено порушення його прав та інтересів у сфері земельних правовідносин, а позов ОСОБА_1 до громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" про визнання недійсним рішення зборів та поновлення в членах садівничого товариства необхідно задовольнити, оскільки рішення Зборів уповноважених ГО СТ "Дельта" порушило конституційні права та свободи позивача щодо землекористування та володіння та користування своїм майном.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та не чинити перешкод, за участі третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до громадського об`єднання "Садівниче товариство "Дельта" про визнання недійсним рішення зборів та поновлення в членах садівничого товариства - задовольнити.

Визнати недійсним рішення Зборів уповноважених представників Садівничого товариства "Дельта" (нині - громадська організація "Садівниче товариство "Дельта") від 12.12.2013 року, яке оформлене у вигляді протоколу № 24, в частині виключення з членів товариства ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 в членах громадської організації "Садівниче товариство "Дельта".

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров