Справа №522/8861/22
Провадження № 2-п/522/60/24
УХВАЛА

08 квітня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Міщенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 березня 2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов був задоволений.

15 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, в якій просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року як пропущений з поважних причин.

Зазначене клопотання обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні відомості про надсилання відповідачу цього рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення в порядку, передбаченому ч.5 ст.272 та ч.3 ст.283 ЦПК України, а зі змістом вказаного рішення та матеріалами справи вона була ознайомлена 28.02.2024 року, що підтверджується її заявою на отримання копії та ознайомлення з матеріалами справи від 23.01.2024 року.

В якості підстав для перегляду заочного рішення посилається на те, що розгляд справи відбувався у її відсутність та вона не отримувала копії позову, що унеможливило подання нею відзиву. Відтак, у зв`язку з чим належним чином про розгляд справи не була повідомлена і не могла прийняти участь у справі з поважних причин. При цьому, про існування рішення стало відомо від приватного виконавця Крецул В.А., яким винесена постанова про арешт її коштів.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 15.03.2024 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення була розподілена судді Шенцевій О.П.

Від позивача надійшла заява про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в якій також просили у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали вищезазначеної цивільної справи, та докази, надані заявником, суд вважає, що клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає задоволенню, а строк поновленню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 року відповідач не отримувала, з рішенням була ознайомлена 28.02.2024 року, а заява про перегляд подана нею протягом строку, встановленого ч.2 та ч.3 ст.284 ЦПК України.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 01 березня 2023 року було ухвалено заочне рішення по цивільний справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов був задоволений.

Для примусового виконання заочного рішення від 01 березня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 522/8861/22.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про час слухання справи, з урахуванням чого, суд дійшов висновку про те, що вона не була належним чином повідомлена про час слухання справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Що стосується вимоги заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Згідно з п.1 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, помилковою є видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.

Як роз`яснено у Інформаційному листі, підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Враховуючи викладене, суд вважає заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, враховуючи те, що заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 року у справі №522/8861/22 підлягає скасуванню, що у свою чергу унеможливлює стягнення заборгованості за вказаним рішенням та є підставою для закінчення виконавчого провадження, суд вважає за необхідне визнати виконавчий лист від 04.04.2024 року №522/8861/22 таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 260, 284, 287, 288, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року як пропущений з поважних причин та про його перегляд - задовольнити.

Поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року як пропущений з поважних причин.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Визнати виконавчий лист № 522/8861/22 від 04.04.2024 року, що виданий Приморським районним судом м. Одеси на підставі рішення суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 13.06.2024 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні суду.

Про час слухання справи повідомити сторони.

Відповідач має право протягом 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду відзив на позов, письмові докази, що підтверджують заперечення.

Відповідачем копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву має право подати до суду відповідь на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Ухвала в частині визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя