Справа № 617/275/22
Номер провадження 2/948/147/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Григораш В.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України у судовому засіданні 25.03.2024 суд проголосив вступну та резолютивну частину Рішення,-

в с т а н о в и в :

у лютому 2022 ОСОБА_2 звернувся до Вовчанського районного суду Харківської області зі вказаним позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі 91 086,26 грн та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.09.2020 о 19:40 год. на автодорозі Харків-Вовчанськ ПП Чугунівка 47 км в темний час доби на неосвітленій ділянці дороги сталося зіткнення автомобіля Skoda Oktavia д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача з двоосним причепом д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався без ввімкнених світлових пристроїв, який буксував ся трактором МТЗ-50 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням відповідача ОСОБА_3 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 08.12.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 15854 від 23.10.2020 розмір матеріального збитку складає 74 689,23 грн, а загалом ним понесені витрати з відновлення пошкодженого транспортного засобу та супутні витрати (на буксирування пошкодженого транспортного засобу) в загальному розмірі 91 086,26 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а тому позивач уважає що має право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди.

Ухвалою від 17.02.2022 Вовчанський районний суд Харківської області відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 42-43).

У жовтні 2022 року зазначена цивільна справа з Вовчанського районного суду Харківської області надійшла до Машівського районного суду Полтавської області, на виконання ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та розпорядження Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22, автоматизованим розподілом судової справи між суддями визначена для розгляду судді Шинкарчуку Я.А.

Ухвалою від 25.10.2022 суддя Машівського районного суду Полтавської області Шинкарчук Я.А. прийняв справу до свого провадження та призначив її судовий розгляд (а.с. 48).

У подальшому, на підставі розпорядження керівника апарату Машівського районного суду Полтавської області від 13 червня 2023 року, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 , здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи та її передано на розгляд судді Косик С.М., яка своє ухвалою від 21.06.2023 прийняла справу до провадження та призначила її судовий розгляд (а.с.98,99).

12.10.2023 Машівський районний суд ухвалив заочне рішення (а.с.145,146), ухвалою від 26.01.2024 задовольнив заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 та скасував вказане заочне рішення та призначив судове засідання в спрощеному позовному провадженні на 21.02.2024 о 09 год. 00 хв. (а.с.207).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні, пояснивши, що відповідач скоїв ДТП, внаслідок чого належний позивачу ОСОБА_2 автомобіль зазнав пошкоджень, а оскільки відповідальність ОСОБА_3 не застрахована, просить стягнути завдану позивачу матеріальну шкоду з відповідача. Також покликався на те, що відповідач в заяві про скасування заочного рішення не навів доводів в обґрунтування заперечень проти позову та доказів на спростування позову не надав. Зауважив, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюється на сільськогосподарську техніку, зокрема трактори, а тому саме відповідач несе відповідальність за шкоду, спричинену позивачу внаслідок ДТП, де він визнаний винуватцем.

У судове засідання відповідач не з`явився вдруге, повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, зазначеною відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с.151,220,227). Представник відповідача повідомлений шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с.213).

Суд, заслухавши представника позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, та дослідивши надані сторонами письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 18.09.2020 о 19:40 год. ОСОБА_3 керував трактором МТЗ-50 д.н.з. НОМЕР_4 по автодорозі Харків-Вовчанськ ПП Чугунівка, з причепом, у якого не горіли габаритні вогні та не був освітлений державний номер в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, чим створив аварійну обстановку другим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги п.2.9В, 19.1В ПДР України. Постановою Харківського апеляційного суду від 08.12.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, цією ж постановою встановлено, що 18.09.2020 о 19:40 год. на автодорозі Харків-Вовчанськ ПП Чугунівка сталося зіткнення автомобіля «Skoda Oktavia» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з трактором МТЗ-50 д.н.з. НОМЕР_3 з причепом під керуванням ОСОБА_3 (а.с.113-117).

Власником автомобіля Skoda Oktavia д.н.з. НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 12.07.2018 (а.с. 16).

Постанова Харківського апеляційного суду від 08.12.2021 є обов`язковою для суду відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Цією постановою встановлено, що порушення водієм ОСОБА_3 вимог пп.2.9В, 19.1В ПДР України. знаходиться у причинному зв`язку із наслідками ДТП.

Враховуючи наведене, суд уважає доведеною вину відповідача ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди, завданої позивачеві внаслідок ДТП, позивачем надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 15854 від 23.10.2020, відповідно до якого вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Skoda Oktavia» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП складає 74 689,23 грн. (а.с. 128-137).

Також позивач надав квитанції, що підтверджують витрати на буксирування автомобіля «Skoda Oktavia» д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 3300,00 грн (а.с.25,26) та надання послуг з технічного обслуговування і ремонту вказаного автомобіля в загальному розмірі 90 332,40 грн (а.с.27-38).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд вважає висновок експерта допустимим доказом, натомість відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, не скористався правом на заявлення клопотання про призначення відповідної експертизи у цій справі, не ставив перед судом питання про виклик у судове засідання експерта, який проводив автотоварознавчу експертизу.

Згідно із ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 28, 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого,це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає належним доказом матеріального збитку, спричиненого позивачу, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 15854 від 23.10.2020, складений Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса, в розмірі 74 689,23 грн, відшкодування якого потрібно покласти на винуватця ДТП, оскільки відомості про те, що останній застрахував свою відповідальність, суду не надані.

Також відшкодуванню підлягають витрати, понесені позивачем на евакуацію належного йому автомобіля в загальному розмірі 3300, 00грн.

Водночас суд не погоджується з документами, наданими позивачем на підтвердження фактичної вартості ремонту (а.с.27-38), оскільки доказів оплати за надані послуги позивачем в повному обсязі не надано.

Отже, суд уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану відповідачем шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 77 989,23 грн та позов в цій частині задовольнити.

Суд, розглядаючи доводи відповідача про те, що належним відповідачем є МТСБУ, зазначає, що відповідно до визначення транспортного засобу, що міститься в п.1.10 ПДР України транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Трактор це моторизований колісний або гусеничний транспортний засіб сільськогосподарського або лісогосподарського призначення, що має щонайменше дві осі та характеризується максимальною конструкційною швидкістю не менш як 6 кілометрів на годину, спеціально призначений для того, щоб тягти, штовхати, везти і приводити в рух змінні причіпні машини, що використовуються для виконання сільськогосподарських або лісогосподарських робіт, або буксирувати сільськогосподарські та лісогосподарські причепи. Зазначений транспортний засіб застосовується також для перевезення вантажів під час виконання сільськогосподарських та лісогосподарських робіт і обладнується сидіннями для пасажирів. Таке нормативне визначення зазначено у постанові Кабінету міністрів України «Про затвердження Технічного регламенту затвердження типу сільськогосподарських та лісогосподарських тракторів, їх причепів і змінних причіпних машин, систем, складових частин та окремих технічних вузлів» від 28.12.2011 № 1367.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Згідно з абз. 2 п. 1.5 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», у цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Коригуючі коефіцієнти та їх розміри встановлені та затверджені Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 09 липня 2010 року № 566, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за № 689/17984.

За цим розпорядженням, трактор не відноситься до типів транспортних засобів щодо яких встановлений коригуючий коефіцієнт та не підлягає державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, а реєструється державними інспекціями сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах на підставі Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08 липня 2009 року.

Таким чином, трактор колісний не відноситься до транспортних засобів у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», а тому не підлягає обов`язковому страхуванню за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом ст.141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення експертизи в розмірі 2745,79 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7565,00 грн (а.с.11,12,39,40).

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю

Враховуючи викладене відповідач ОСОБА_3 від сплати судового збору звільнений на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю 2 гр. (а.с.156), а тому вимоги позивача про стягнення судового збору з відповідача не підлягають задоволенню та згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 849,70 грн потрібно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 77 989,23 грн, витрати на проведення експертизи в розмірі 2745,79 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7565,00 грн.

Судовий збір в розмірі 849,70 грн компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Вілповідач:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складений 27.03.2024.

Суддя С. М. Косик