Провадження номер № 2/0186/90/24
Справа № 186/1742/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2023 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 08 жовтня 2019 року між АТ "Кредобанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №іро13226.

Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 000 гривень на строк до 07 жовтня 2024 року. Відповідно до умов даного кредитного договору відповідач - ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання по поверненню банку кредиту у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору, ОСОБА_2 уклала із АТ «Кредобанк» договір поруки від 08 жовтня 2019 року. Однак позичальники умови укладеного договору не виконують, порушують договірні зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 05 жовтня 2023 року в загальній сумі 206 340,63 гривень, що складається з простроченої заборгованості за основним боргом (тіло), прострочених процентів за основним боргом.

Враховуючи викладене, банк змушений звернутися до суду з позовом про стягнення суми солідарної заборгованості з відповідачів, а також судових витрат по справі.

Заперечення відповідача.

28 грудня 2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником останнього - адвокатом Савчаком Я.О., в якому зазначено, що банк посилається на те, що він видає позичальнику кредит в сумі 300 000 гривень на строк 60 місяців з терміном погашення до 07 жовтня 2024 року на цілі - нерухомість в кредит (п.2.1, п.2.2.1 договору), кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання (п.2.4 договору) безготівково, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника на поточний рахунок, вказаний позичальником за заявою позичальника, згідно з додатком №1 до цього кредитного договору (п.2.6 договору), однак в матеріалах справи така заява позичальника, згідно з додатком №1, відсутня. Позичальник не отримував повідомлення банка (п.4.9 договору) про дострокове повернення кредитних коштів, а тому строк для дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором не настав. Отримувачем коштів у загальному розмірі 300 000 гривень в меморіальних ордерах №58587018, 58587621, 58586275 від 09 жовтня 2019 року, які є первинними документами, вказано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а не відповідача, тому позивачем не доведено виконання своїх договірних зобов`язань перед ОСОБА_1 . Крім того, ані в анкеті-заяві №13226 фізичної особи на отримання іпотечного кредиту від 23 вересня 2021 року, ані у тексті кредитного договору №іро13226 від 08 жовтня 2019 року, не міститься положень про те, що отримувачем коштів у розмірі 300 000 гривень, може бути третя особа. Долучений позивачем розрахунок заборгованості та виписка по особових рахунках не є належними доказами, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог, самі по собі ці виписки, без доказів отримання відповідачем кредитних коштів, не є підтвердженням наявності заборгованості.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідь на відзив позивача.

05 січня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву представника позивача, в якій зазначено, що твердження відповідача ОСОБА_1 щодо не отримання ним кредиту спростовується наступними аргументами.

Відповідно до пункту 2.2. Кредитного договору кредит видається на наступні цілі оплата за придбання нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 2.6 Кредитного договору кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника на поточний рахунок, вказаний позичальником в порядку, визначеному додатком №1 до кредитного договору. Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку. В день укладення кредитного договору відповідач ОСОБА_1 подав до банку три заяви від 08 жовтня 2019 року на отримання кредитного траншу, в яких просив надати кредитні кошти відповідно до умов Кредитного договору в сумі 150 000 гривень шляхом перерахування отримувачу - ОСОБА_3 , в сумі 75 000 гривень шляхом перерахування отримувачу - ОСОБА_4 , в сумі 75 000 гривень шляхом перерахування отримувачу - ОСОБА_5 . Того ж числа 08 жовтня 2019 року між відповідачем - ОСОБА_1 , як покупцем та ОСОБА_3 (Продавець), ОСОБА_6 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_5 , укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу - Рєзнік А.О., зареєстрований в реєстрі за №669. Пунктом 3 договору купівлі-продажу сторони домовились що сума коштів в розмірі 300 000 гривень сплачується покупцем не пізніше 18.00 години 09 жовтня 2019 року. Відповідно, кредит було видано на рахунок продавців, відповідно до умов Кредитного договору та заяви відповідача- ОСОБА_1 , про перерахування кредитних коштів на рахунок продавців квартири, відповідно до цільового використання кредитних коштів.

17 грудня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 (ЄДРСРУ № 93630925) підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів: пункт 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Тому, як зазначено Верховним Судом, виписки по рахунках або касовий документ заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 20 жовтня 2020 у справі № 456/3643/17, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (ЄДРСРУ № 92842141).

На підтвердження факту видачі кредиту банком надано виписку по рахунку, в якій відображено факт видачі кредитних коштів; кореспондуючим доказом є заяви відповідача- ОСОБА_1 , про перерахування коштів у сумі та на рахунки продавців квартири, що підтверджено випискою. Також, меморіальні ордери, складені у чіткій відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, твердження відповідача- ОСОБА_1 , про те, що він не отримував кредит, спростовується долученими доказами.

Заяви, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача - ОСОБА_1 , адвоката - Савчака Я.О. про витребування доказів по справі, витребувано від позивача оригінали заяв ОСОБА_1 , в кількості 3 штук про отримання кредитного траншу.

Ухвалу суду позивачем виконано, надано для огляду в судовому засіданні оригінали заяв відповідача ОСОБА_1 на видачу кредиту.

У судове засідання представник позивача не з`явився, направив клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовільнити, здійснювати розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Савчак Я.О., повторно в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяв, клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Обставини справи, що встановлені судом.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2019 року між АТ "Кредобанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №іро13226, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 000 гривень на строк до 07 жовтня 2024 року. Кредит видавався на придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.2.4, 2.5, 2.6, 2.7 договору, кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_1 . Кредит видається позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника на поточний рахунок, вказаний позичальником в порядку та строки, встановлені додатком №1 до цього кредитного договору. Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку).

В день укладення кредитного договору відповідач ОСОБА_1 подав до банку три заяви від 08 жовтня 2019 року на отримання кредитного траншу, в яких просив надати кредитні кошти відповідно до умов Кредитного договору в сумі 150 000 гривень - шляхом перерахування отримувачу ОСОБА_3 , в сумі 75 000 гривень - шляхом перерахування отримувачу ОСОБА_4 , в сумі 75 000 гривень - шляхом перерахування отримувачу ОСОБА_5 .

Даний факт підтверджується копіями даних заяв ОСОБА_1 від 08 жовтня 2019 року на отримання кредитного траншу та їх оригіналами, оглянутими судом в судовому засіданні.

Того ж числа, 08 жовтня 2019 року між відповідачем - ОСОБА_1 , як покупцем та ОСОБА_3 (продавець), ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_5 , укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу - Рєзнік А.О., зареєстрований в реєстрі за №669. Пунктом 3 договору купівлі-продажу сторони домовились що сума коштів в розмірі 300 000 гривень сплачується покупцем не пізніше 18.00 години 09 жовтня 2019 року.

Відповідно, кредит було видано на рахунок продавців, згідно умов кредитного договору та заяв відповідача - ОСОБА_1 , про перерахування кредитних коштів на рахунок продавців квартири, відповідно до цільового використання кредитних коштів.

Розділом 3 кредитного договору визначено розрахунки між сторонами, зокрема сплата комісії за видачу кредиту, одноразово - 2 970 гривень; на момент укладення договору сторонами обумовлено значення процентної ставки в розмірі 17%, яка діє протягом першого періоду дії ставки (первинна процентна ставка), починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого розміру змінюваної процентної ставки.

08 жовтня 2019 року між АТ "КредоБанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Відповідно до цього договору, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за кредитним договором. У разі невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника (п.2.1 договору). Поручитель зобов`язаний сплатити кредитну заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

Пунктом 2.6 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель своїм підписом на цьому договорі підтверджує, що як поручитель несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань боржника, а також за будь-якого іншого боржника, в разі переведення боргу, заміни особи боржника або смерті боржника.

12 травня 2023 року банком на зареєстровану адресу ОСОБА_1 направлено досудову вимогу №85-10995828/23 щодо виконання договірних зобов`язань.

01 вересня 2023 року банком на зареєстровану адресу, як ВПО, ОСОБА_2 направлено досудову вимогу №85-10995828/1/23 із пропозицією усунути порушення зобов`язання.

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору №іро13226 від 08 жовтня 2019 року вбачається, що станом на 05 жовтня 2023 року сума боргу складає 206 340,63 гривень, що складається з простроченої заборгованості за основним боргом (тіло) 162 290,23 гривень, прострочених процентів за основним боргом 44 050,40 гривень.

Умови договору відповідачі не оспорювали. До лютого 2022 року відповідач ОСОБА_1 сплачував кредитну заборгованість.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно із ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частина 2 статті 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як передбачено ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору.

Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно із положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При розгляд даної справи судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 206 340,63 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивача, а оскільки між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки, то заборгованість підлягає солідарному стягненню.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №іро13226 від 08 жовтня 2019 року, є доведеними, тому підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідача на те, що відсутні докази отримання ОСОБА_1 кредиту, спростовуються долученими письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, 17 грудня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 (ЄДРСРУ № 93630925) підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів: пункт 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Тому, як зазначено Верховним Судом, виписки по рахунках або касовий документ заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 20 жовтня 2020 у справі № 456/3643/17, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (ЄДРСРУ № 92842141).

На підтвердження факту видачі кредиту банком надано виписку по рахунку, в якій відображено факт видачі кредитних коштів; кореспондуючим доказом є заяви відповідача- ОСОБА_1 , про перерахування коштів у сумі та на рахунки продавців квартири, що підтверджено випискою. Також, меморіальні ордери, складені у чіткій відповідності до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Право банку вимагати у випадках, передбачених п.2.9 кредитного договору, дострокового повернення кредиту, передбачене п.4.9 кредитного договору, письмове повідомлення банка про це позичальника ОСОБА_1 , як передбачено п.4.9 договору, наявне в матеріалах справи, направлялося банком за зареєстрованим місцем його проживання "Укрпоштою Експрес".

Щодо судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 095,11 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, стягненню із відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 3 095,11 гривень.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 509, 629, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, -суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовільнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (ЄДРПОУ - 09807862, місцезнаходження м.Львів, вул.Сахарова, буд.78) заборгованість за кредитним договором №іро13226 від 08 жовтня 2019 року, визначену станом на 05 жовтня 2023 року, в розмірі 206 340 (двохста шести тисяч трьохста сорока) гривень 63 копійок, яка складається із: простроченої заборгованості за основним боргом (тіло) 162 290,23 гривень, прострочених процентів за основним боргом 44 050,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" судовий збір у розмірі 1 547 (однієї тисячі п`ятиста сорока семи) гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" судовий збір у розмірі 1 547 (однієї тисячі п`ятиста сорока семи) гривень 56 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.А.Янжула.

Повний текст рішення виготовлено 19 березня 2024 року.