Провадження № 2/641/697/2024 Справа № 641/6850/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Музиченко В.О.,

за участі секретаря Подосокорської А.О.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить суд: встановити факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Її батько та син спадкодавця ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і її право на спадкування виникло після смерті ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст. 1267 ЦК України як спадкування за правом представлення спадкування частки спадщини яка б належала за законом її батьку. 06.10.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Клемпарської В.М. для оформлення своїх спадкових прав, а саме для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Приватним нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 179/02-31 від 06.10.2023 року. Відмова вмотивована тим, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а вона як спадкоємець зареєстрована за іншою адресою і відсутні свідчення про факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувані матеріали спадкової справи.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.01.2024 року закрито підготовче провадження.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Позивач пояснила, що хоча і була зареєстрована з бабусею за різними адресами, однак проживали вони разом по день смерті бабусі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи надані докази, дійшов наступного.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є онукою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (батько позивача) серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

В зв`язку з укладенням шлюбу, позивач 12.09.2009 р. змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 ).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_6 від 09.02.1999 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Губською В.А., ОСОБА_1 отримала спадщину у вигляді частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_8 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клемпарської В.М. від 06.10.2023 року № 179/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч.3 ст.1223 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Із врахуванням вказаних норм матеріального права суд вважає, що позивачем обрано належний та ефективний спосіб захисту порушеного права.

На підтвердження факту сумісного проживання з бабусею ОСОБА_9 позивачем надано: договір-замовлення № 000714 на організацію та проведення поховання, акт на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення, акт про проживання особи за місцем де вона не зареєстрована, складений мешканцями квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_4 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 проживала разом зі своєю бабусею ОСОБА_10 в кв. АДРЕСА_2 , квитанціями про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили факт проживання ОСОБА_1 разом зі своєю бабусею на час її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд приймає показання надані свідками, оскільки вони не суперечать наявним у матеріалах справи письмовим доказам, свідки не є заінтересованими особами у розгляді справи, крім того, свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в ході розгляду справи підтверджено факт сумісного проживання ОСОБА_1 разом зі своєю бабусею ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Харківська міська рада, , м. Харків м-н Конституції, 7.

Суддя: В. О. Музиченко