Провадження № 2/201/1468/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 листопада 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) позивач зазначає, що ОСОБА_1 29 травня 2023 року влаштувався на роботу до ТОВ «ТПГ «Вершина» на посаду водія автотранспортних засобів, в подальшому 15 вересня 2023 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, за період роботи, а саме з 29 травня 2023 року по 15 вересня 2023 року, позивачу була нарахована заробітна плата, яка станом на день звернення до суду виплачена не була, загальний розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати складає 24 008,69 грн. без урахування обов`язкових платежів. Також зазначає, що наказом №12/К від 15 вересня 2023 року визначено, що відповідач має виплатити позивачеві компенсацію за 7 календарних днів щорічної основної відпустки за робочий період з 29 травня 2023 року по 15 вересня 2023 року, що становить 1 541,82 грн. із розрахунку по 220,26 грн. за один день невикористаної відпустки без урахування обов`язкових платежів. У зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні позивач також просить суд стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2023 року по 01 грудня 2023 року у розмірі 19 045,4 грн. та за період з 04 грудня 2023 року по день ухвалення рішення у справі із розрахунку по 346,28 грн. за кожен день затримки розрахунку без урахування обов`язкових платежів. Просив стягнути із відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

04 грудня 2023 року від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій ОСОБА_1 просив стягнути на його користь 8 000 грн. судових витрат, понесених у зв`язку із наданням правової допомоги адвокатом Левикіним В.Є.

05 грудня 2023 року представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, в якому посилалась на те, що заробітна плата ОСОБА_1 була виплачена на карткові рахунки відкриті в АТ «ПУМБ», АТ «КБ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк» від імені директора підприємства Кургузова Юліана Вікторовича. Також вказувала на те, що відповідачем сплачено податки із нарахованої позивачу заробітної плати. Просила відмовити у задоволенні позову. Також надала суду клопотання про витребування доказів: виписок із карткових рахунків позивача в АТ «ПУМБ», АТ «КБ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк», на які здійснювалась виплата заробітної плати.

07 грудня 2023 року представником позивача суду надано відповідь на відзив, в якому викладено заперечення щодо доводів відповідача, наведених у відзиві.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 листопада 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.

Ухвалою судді від 08 листопада 2023 року було відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина»: відомості щодо розміру нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за вересень 2023 року; копії табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 за період з 29 травня 2023 року по 15 вересня 2023 року із зазначенням точної кількості відпрацьованих днів у кожному місяці вказаного періоду; відомості щодо розміру грошової компенсації за 7 днів невикористаної відпустки, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням на підставі наказу №12/К від 15 вересня 2023 року; відомості щодо розміру середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 за останні два місяці роботи, що передували звільненню.

01 грудня 2023 року представник відповідача надала до суду клопотання про долучення доказів на виконання ухвали суду від 08 листопада 2023 року.

Ухвалою судді від 30 січня 2024 року витребувано у АТ «ПУМБ», АТ «КБ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк» виписки по картковим рахункам ОСОБА_1 .

Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно відомостей трудової книжки позивача ОСОБА_1 29 травня 2023 року було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів до ТОВ «ТПГ «Вершина».

Наказом №12/К від 15 вересня 2023 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України. При звільненні передбачається виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку у кількості 7 календарних днів.

З довідки за формою ОК-5 від 26 листопада 2023 року щодо розміру нарахованих ОСОБА_1 доходів вбачається, що позивачу було нараховано заробітну плату за період з 29 травня 2023 року по 15 вересня 2023 року у загальному розмірі 24 008,69 грн.

Починаючи з травня 2023 року позивач не отримував нараховану заробітну плату.

Загальна кількість календарних днів трудових відносин за період з 29 травня 2023 року по 15 вересня 2023 року складає 109 календарних днів.

Так, розмір компенсації за один день невикористаної відпустки складає:

24 008,69 грн. (сумарний заробіток за розрахунковий період) / 109 (кількість календарних днів розрахункового періоду) = 220,26 грн.

Отже, загальний розмір компенсації за невикористану відпустку становить 1 541,82 грн. (220,26 грн. * 7 календарних днів = 1 541,82 грн.).

Таким чином, розмір нарахованої але не сплаченої на дату звільнення заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки складає : (24 008,69 грн. + 1 541,82 грн.) = 25 550,51 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 51 копійка) без урахування обов`язкових платежів.

Окрім цього, позивач вважає за необхідне просити суд стягнути з відповідача компенсацію середнього заробітку за весь час затримки проведення повного розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2023 року по 01 грудня 2023 року у розмірі 19 045,40 грн. (дев`ятнадцять тисяч сорок п`ять гривень 40 копійок) та за період з 04 грудня 2023 року по день ухвалення рішення у справі із розрахунку по 346,28 грн. за кожен день затримки розрахунку, без урахування обов`язкових платежів.

Днем ухвалення судового рішення є 01 березня 2024 року, тобто позивач просить стягнути на його користь компенсацію середнього заробітку за весь час затримки проведення повного розрахунку при звільненні за період з 04 грудня 2023 року по 01 березня 2024 року у загальному розмірі (346,28 грн. * 65 днів) = 22 508,20 грн. (двадцять дві тисяці п`ятсот вісім гривень 20 копійок).

Отже загальна сума, яку позивач просить стягнути з відповідача складає 67 104,11 грн. (шістдесят сім тисяч сто чотири гривні 11 копійок) без урахування податків (24 008,69 грн. + 1 541,82 грн. + 19 045,40 грн. + 22 508,20 грн. = 67 104,11 грн.), з яких:

-(24 008,69 грн. + 1 541,82 грн.) = 25 550,51 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 51 копійка) нарахованої але не сплаченої на дату звільнення заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки без урахування обов`язкових платежів;

-19 045,40 грн. + 22 508,20 грн. = 41 553,60 (сорок одна тисяча п`ятсот п`ятдесят три гривні 60 копійок) - компенсація середнього заробітку за весь час затримки проведення повного розрахунку при звільненні з 18 вересня 2023 року по 01 березня 2024 року (в межах шісти місяців) у розмірі, без урахування обов`язкових платежів;

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем ТОВ «ТПГ «Вершина» у підприємства утворилася заборгованість по нарахованій, але не сплаченій заробітній платі без податків та зборів у розмірі 24 008,69 грн.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Відповідач заперечував проти позову та посилався на те, що заробітна плата ОСОБА_1 була виплачена директором ТОВ «ТПГ «Вершина» -ОСОБА_2 на карткові рахунки ОСОБА_1 відповідно до дублікату чека від 12 серпня 2023 року про переказ ОСОБА_1 від ОСОБА_2 5 000 грн., квитанції від 08 серпня 2023 року на суму 3 000 грн., від 23 серпня 2023 року на суму 5 000 грн. та від 24 серпня 2023 року на суму 5 000 грн., що також підтверджується перепискою у Вайбер.

Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю (КЗпП) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Згідно ст. 141 КЗпП роботодавець повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, здійснювати заходи щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню), уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Суд зазначає, що закон покладає на роботодавця обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, тобто виплатити всі суми, що йому належать в день звільнення. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до положень Кодексу Законів про працю України та вимог Закону України «Про оплату праці» обов`язок доказування відсутності заборгованості перед працівником із виплати всіх належних йому сум при звільненні покладається на роботодавця (відповідача), а не на працівника (позивача).

Суд відхиляє, як докази виплати позивачу заробітної плати, надані відповідачем дублікат чека та квитанції про переказ коштів, оскільки у дублікаті чека від 12 серпня 2023 року про переказ ОСОБА_1 від ОСОБА_2 5 000 грн., у призначенні платежу вказано «переказ власних коштів»; у квитанції від 08 серпня 2023 року на суму 3 000 грн., від 23 серпня 2023 року на суму 5 000 грн. та від 24 серпня 2023 року на суму 5 000 грн. не вказано особу платника, а у призначенні платежу зазначено «переказ коштів з метою поповнення рахунку», що не може бути підтвердженням виплати заробітної плати.

Суд зауважує, що чинне законодавство не передбачає можливості сплачувати заробіток працівнику не роботодавцем, а третіми особами з особистих коштів. Будь-які докази, що кошти перераховані саме товариством як зарплата позивачу в наданих копіях чеків, зокрема відомості про платника ТОВ «ТПГ Вершина», призначення платежу як заробітна плата тощо відсутні.

Крім того, розмір зарахованих на картки позивача коштів не узгоджується ні з розміром його заробітку, ні із встановленими законом строками виплати авансу та заробітку.

Відповідно до частин 4 і 5 ст.24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Позивач у відповіді на відзив стверджував, що не надавав згоди на виплату заробітної плати через установи банків, в матеріалах справи відсутня особиста письмова згода позивача щодо виплати заробітної плати через установу банку.

Судом досліджено виписки із карткових рахунків ОСОБА_1 , що надійшли від АТ «ПУМБ», АТ «КБ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк» та в яких відсутні будь-які грошові перекази з рахунку та від імені відповідача та/або із зазначенням призначення платежу як заробітна плата, а також надходжень на рахунки у розмірах та строки виплати заробітної плати.

Наявна у матеріалах справи роздруківка електронного листування Вайбер не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19, 19 січня 2022 року у справі № 202/2965/21).

Суд зазначає, що аргументи відповідача не узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме копіями чеків про перерахунок коштів із зазначенням призначення переказу як «переказ власних коштів» та «переказ з метою поповнення картки», а також виписками із карткових рахунків ОСОБА_1 , наданих АТ «ПУМБ», АТ «КБ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк».

Суд звертає увагу на те, що відповідач не був обмежений у праві на подання доказів (належних, допустимих та достовірних) на підтвердження обставин, на які він посилалася як на підставу своїх заперечень, а також у заявленні різного роду клопотань, у тому числі про витребування доказів, якими скористався на власний розсуд.

Таким чином, суд доходить переконання, що відповідач не довів належними, допустимими та достовірними доказами здійснення ним виплати позивачу у день його звільнення всіх сум, що належали йому при звільненні, а тому позов підлягає задоволенню.

Враховуючи відсутність відомостей про повну виплату відповідачем ТОВ «ТПГ «Вершина» заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачеві, з ТОВ «ТПГ «Вершина» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 41 553,60 (сорок одна тисяча п`ятсот п`ятдесят три гривні 60 копійок) - компенсація середнього заробітку за весь час затримки проведення повного розрахунку при звільненні з 18 вересня 2023 року по 01 березня 2024 року (в межах шести місяців), без урахування обов`язкових платежів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується Договором про надання правової допомоги №0211/23 від 02 листопада 2023 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру №0211/23 від 02 листопада 2023 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру №0211/23-1 від 01 грудня 2023 року, актом виконаних робіт з детальним описом від 01 грудня 2023 року.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Заперечень щодо заявленого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу або заяви про зменшення її розміру від відповідача до суду не надходило.

Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката. Факт надання правової допомоги адвокатом та отримання його клієнтом підтверджується актом актом виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 01 грудня 2023 року. Тому, суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката, тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, тому на підставі ч. 1 статті 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ТПГ «Вершина» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. за вимогу про стягнення заробітної плати.

Судове рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць - підлягає негайному виконанню (п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України).

З огляду на вказані вимоги, суд допускає рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати до негайного виконання у межах суми стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 6 490,91 грн. (без урахування податків і зборів).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 67 104,11 грн. (шістдесят сім тисяч сто чотири гривні 11 копійок) без урахування податків, з яких:

-25 550,51 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 51 копійка) нарахованої але не сплаченої на дату звільнення заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки без урахування обов`язкових платежів;

-41 553,60 (сорок одна тисяча п`ятсот п`ятдесят три гривні 60 копійок) компенсація середнього заробітку за весь час затримки проведення повного розрахунку при звільненні з 18 вересня 2023 року по 01 березня 2024 року (в межах шести місяців), без урахування обов`язкових платежів;

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина» (Код ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць в сумі 6 490,91 грн., без урахування обов`язкових платежів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Вершина», , м. Дніпро, вул.Гоголя, буд.2;

Суддя С.С. Федоріщев