печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явилась,

відповідача: не з`явився,

представника третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - третя особа, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської РДА), про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.03.2021 року роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей та сім`ї Печерської РДА, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей у цивільній справі № 757/12853/21-ц шляхом виділення в окреме провадження позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей та сім`ї Печерської РДА, про визначення місця проживання малолітніх дітей. Виділені у самостійне провадження позовні вимоги передано судді, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу позивач зазначає, що з 31.01.2012 року вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

У шлюбі у сторін народились троє дітей: ОСОБА_3 , 2012 року народження, ОСОБА_4 , 2015 року народження, ОСОБА_5 , 2018 року народження.

Позивач вказує, що відносини у сторін не склались через неврівноважений агресивний характер відповідача, що неодноразово призводило до грубого та жорстокого поводження відносно позивача та дітей. Відповідач не надає допомоги у вихованні дітей, не надає систематичної матеріальної підтримки позивачу та дітям, систематично здійснює щодо позивача та дітей домашнє насильство, в результаті чого позивач виїхала з дітьми в орендовану квартиру. Розірвання шлюбу дасть можливість позивачу та дітям розвиватись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні, жити здоровим і нормальним життям в умовах свободи та власної гідності.

Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дітей.

Позивач є громадянкою Узбекистану, а відповідач - громадянином США.

Шлюб між сторонами укладався в Республіці Ліван , де вони перебували впродовж всього періоду шлюбу лише два тижні, а державою, у якій сторони проживали разом найбільш тривалий час (з 2012 року), є Україна.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 7, 22, 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 105, 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач звернулась до суду з указаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою Узбекистану, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином США, укладений 31.01.2012 року державним управлінням РАЦС Міністерства внутрішніх справ і муніципалітетів Ліванської Республіки.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей та сім`ї Печерської РДА, про розірвання шлюбу та призначено підготовче засідання у справі на 05.07.2021 року.

01.07.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позову.

Відзив обґрунтований тим, що шлюб між сторонами не є зареєстрованим на території України. Особистий закон для сторін є відмінним від українського. Міжнародних договорів про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах між Україною та республікою Ліван та США не укладались. Сторони отримали дозвіл у Ліванській Республіці від Шаріатського Судді у Баабді, № 37, 31.01.2012 року на реєстрацію шлюбу за віросповіданням мусульман сунітів. Подружжя має особистий закон - Закон Шаріату, тому український закон не підлягає застосуванню до цих правовідносин, а розлучення подружжя повинно відбуватись виключно по Закону Шаріату. Відповідач не хоче розлучатись з дружиною, оскільки слідує законам Корану - Священної Книги у мусульман. Розірвання шлюбу між сторонами можливе лише шаріатським судом в Лівані . Оскільки сторони є громадянами держав, в яких діє Закон про застосування мусульманського особистого закону (Шаріату), шлюб не може бути розірваний за законами України. Цей шлюб також не легалізований на території України, що підтверджується відповіддю Міністерства закордонних справ України № 07/06-2021-МЗС від 07.06.2021 року, де зазначено, що при перевірці книг реєстрації легалізованих документів у Департаменті консульської служби за період з 01.06.2017 року по 01.06.2021 року не виявлено інформації про легалізацію свідоцтва про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 23.07.2021 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці підготовче засідання, призначене на 23.07.2021 року, знято з розгляду та призначено наступне підготовче засідання на 10.09.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2021 року оголошено перерву у справі.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.10.2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 12.11.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 18.11.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів у справі відмовлено.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 10.01.2022 року.

У зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні з розгляду клопотань органів досудового розслідування підготовче засідання, призначене на 10.01.2022 року, знято з розгляду та призначено наступне підготовче засідання на 01.03.2022 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці підготовче засідання, призначене на 01.03.2022 року, знято з розгляду та призначено наступне підготовче засідання на 08.07.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.07.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 30.08.2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2022 року в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у даній цивільній справі відмовлено.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 28.03.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.03.2023 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 17.07.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2023 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 18.09.2023 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей та сім`ї Печерської РДА, про розірвання шлюбу та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 28.11.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2023 року відкладено розгляд справи на 01.02.2024 року.

Позивач у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено шлюбний договір, в якому зазначено, що на підставі дозволу, виданого суддею Шаріатського Суду у Баабді від 31.01.2012 року за № 37, було укладено шлюб між вищезгаданими особами, які є дорослими та дієздатними; шлюб було укладено 31.01.2012 року.

31.01.2012 року між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано шлюб, про що Державним управлінням РАЦС Міністерства внутрішніх справ і муніципалітетів Ліванської Республіки видано Свідоцтво про шлюб, дозвіл від: Шаріатського Судді у Баабді, № 37, дата: 31.01.2012 року, місце і дата складення шлюбу: Шаріатський Суд у Баабді, 31.01.2012 року, штамп: Голова Вищого Сунітського Шаріатського Суду у Баабді, 31.01.2012 року, печатка: Ліванська Республіка, Сунітський Шаріатський Суд у Баабді, штамп: засвідчуємо справжність підпису та печатки Шаріатського Судді у Баабді, а також печатки Сунітського Шаріатського Суду у Баабді, дата: 15.02.2012 року, печатка: Ліванська Республіка, Вищий Сунітський Шаріатський Суд у Баабді, штамп: Голова Вищого Сунітського Шаріатського Суду у Баабді, штамп: Ліванська Республіка, Міністерство закордонних справ і еміграції, Відділ легалізації, дата: 15.02.2012 року, печатка: Ліванська Республіка, Міністерство закордонних справ і еміграції, Відділ легалізації.

У шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народились троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 19.02.2021 року посадовою особою округу КУК Чикаго, Іллінойс); ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 16.12.2020 року у штаті Техас, місто Хьюстон); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія свідоцтва про народження, виданого повторно 26.02.2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві).

Позивач бажає розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягає.

Відповідач проти розірвання шлюбу заперечує.

За положеннями ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою Узбекистану; місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (копія посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 ). ОСОБА_2 є громадянином США (копія паспорту США № НОМЕР_4 ).

Згідно зі ст. 28 Договору між Україною та Республікою Узбекистан про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах, ратифікованого Законом України № 238-XIV від 05.11.1998 року, у справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подання заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа юстиції якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Між Україною та США міжнародні договори про правову допомогу і правові відносини в цивільних і сімейних справах не укладалися.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

З огляду на зазначені вимоги Закону України «Про міжнародне приватне право», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підлягають розгляду відповідно до вимог законодавства України.

За положеннями ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право України» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні.

Згідно з п. 7 розд. 2 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940, документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок учинення консульської легалізації офіційних документів, складених за участю органів державної влади та органів місцевого самоврядування, або таких, що від них виходять, як на території України, так і за кордоном встановлено Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженою наказом Міністерства закордонних справ України від 04.06.2002 року №113, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.06.2002 року за № 535/6823 (далі - Інструкція).

За приписами Інструкції консульська легалізація офіційних документів - це процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів або засвідчення справжності підписів посадових осіб, уповноважених засвідчувати підписи на документах, а також дійсності відбитків штампів, печаток, якими скріплено документ. При цьому консул не несе відповідальності за зміст документа (п. 1.2 Інструкції).

Легалізація в установленому порядку документа надає йому право на існування в міжнародному обігу (п. 1.3 Інструкції).

Консульська легалізація здійснюється уповноваженим працівником Департаменту консульської служби МЗС України, Представництв МЗС на території України або консульською посадовою особою закордонної дипломатичної установи України (п. 2.2 Інструкції).

Під час приймання документів на легалізацію консульська посадова особа має пересвідчитись у тому, що документи за своїм змістом і порядком оформлення відповідають вимогам чинного законодавства України та міжнародним договорам (п. 4.10 Інструкції).

Закордонні дипломатичні установи України приймають на легалізацію офіційні документи, складені і засвідчені на території держави перебування або консульського округу органами державної влади, до компетенції яких входить проведення процедури консульської легалізації, для їх подальшого використання в Україні (п. 5.1 Інструкції).

Консульська посадова особа засвідчує офіційні документи лише після того, як пересвідчиться у їх відповідності міжнародним договорам України, чинному законодавству України і країни перебування (п. 5.4 Інструкції).

Легалізаційний напис здійснюється на всіх документах, як правило, на верхній частині відкидної сторінки, а на свідоцтвах про реєстрацію актів громадянського стану - на зворотному боці.

Посвідчувальні написи при легалізації документів можуть бути зроблені друкарським способом або спеціальним штампом. У кожному окремому випадку вид штампа обирається консульською посадовою особою. Обов`язковими елементами посвідчувального напису є підпис консульської посадової особи, відбиток гербової печатки даної установи, реєстраційний номер запису за журналом реєстрації учинюваних дій та дата здійснення легалізації (п. 6.3 Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб, укладений сторонами, з перекладом та апостилем.

До клопотання додано копію Свідоцтва про шлюб, укладений сторонами, виданого Державним управлінням РАЦС Міністерства внутрішніх справ і муніципалітетів Ліванської Республіки; дозвіл від Шаріатського Судді у Баабді, № 37, дата: 31.01.2012 року, місце і дата складення шлюбу: Шаріатський Суд у Баабді, 31.01.2012 року.

Зазначене Свідоцтво про шлюб легалізовано директором Департаменту консульської служби МЗС України 10.11.2021 року за № 572/19391.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін.

Як визначено у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги доводи, викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Доводи представника відповідача, що шлюб, укладений сторонами, є виключно релігійним, укладеним за Законом Шаріату, та не легалізований на території України, спростовуються наведеними вище доказами, зокрема тим, що реєстрація укладеного сторонами шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Державним управлінням РАЦС Міністерства внутрішніх справ і муніципалітетів Ліванської Республіки; дозвіл від Шаріатського Судді у Баабді, № 37, дата: 31.01.2012 року, місце і дата складення шлюбу: Шаріатський Суд у Баабді, 31.01.2012 року, та що зазначене Свідоцтво про шлюб легалізовано директором Департаменту консульської служби МЗС України 10.11.2021 року за № 572/19391.

Аналізуючи викладене, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, на сьогоднішній день сторони разом не проживають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, крім того, шлюб легалізований директором Департаменту консульської служби МЗС України 10.11.2021 року за № 572/19391, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати. Отже, позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 115 СК України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позову про розірвання шлюбу, що підтверджується квитанцією № 52643 від 08.03.2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн. у відшкодування судових витрат.

Враховуючи наведене, керуючись Законом України «Про міжнародне приватне право», Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940, Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженою наказом Міністерства закордонних справ України від 04.06.2002 року №113, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.06.2002 року за № 535/6823, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112, ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 31.01.2012 року Державним управлінням РАЦС Міністерства внутрішніх справ і муніципалітетів Ліванської Республіки, укладений Шаріатським Судом у Баабді 31.01.2012 року, дозвіл від Шаріатського Судді у Баабді, № 37 від 31.01.2012 року, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації: 01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 15; .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 12.02.2024 року.

Суддя Є.С. Хайнацький