Справа № 129/303/24
Провадження у справі № 2/129/417/2024
У Х В А Л А

"04" березня 2024 р. м.Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Бондар О.В. розглянула в місті Гайсині позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, -

установила:

22.01.2024 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою із додатками, в якій просить: ..."стягнути з Держави Україна через Головне управління Державної казначейської служби україни у Київській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 за даними фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 2-й АДРЕСА_1 ) 7000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

25.01.2024 р. ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 06.03.2024 р. о 11:00 год.

Після задоволення ряду відводів та самовідводів суддів відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2024 р. справу передано судді Бондар О.В.

Після отримання справи до провадження суддею перевірено підсудність цієї справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 125 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності.

Параграфом 3 глави 2 Розділу І передбачено види територіальної юрисдикції, а саме: підсудність справ, у яких однією зі сторін є суд або суддя (ст.26); підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача (ст.27); підсудність справ за вибором позивача (ст. 28); підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (ст. 29); виключна підсудність (ст.30).

За загальним правилом, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб (ч.2 ст. 27 ЦПК України).

Позивачем заявлено вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 7000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України, заподіяної інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Акопян А.Р. внаслідок винесення незаконної постанови у справу про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7525979 від 14.08.2023 р., яка була визнана протиправною і скасована постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 р. у справі № 129/2832/23).

Визначаючи підсудність спору за місцем проживання позивача ОСОБА_1 посилається на положення ч.4 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позови, пов`язані із відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідачами в поданому ОСОБА_1 позові є Департамент патрульної поліції (, м.Київ вул. Ф.Ернста, буд.3, 03048), Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області ( м. Київ пл.Лесі Українки, буд.1, 01196).

Відповідно до ст. 1,2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, розвідувально-підривну діяльність спеціальних служб іноземних держав та організацій з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави; оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами: Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції; Державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки; Служби безпеки України - оперативними підрозділами Центрального управління, регіональних органів та органів військової контррозвідки; Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, власної безпеки; Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними; управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона; органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України; розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки; Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю; Бюро економічної безпеки України - підрозділами детективів, оперативно-технічними підрозділами. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Згідно із ч.3 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонують: кримінальна поліція; патрульна поліція; органи досудового розслідування; поліція охорони; спеціальна поліція; поліція особливого призначення; інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

Враховуючи вищевикладене, патрульна поліція не є підрозділом поліції, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, місцезнаходженням відповідачів згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб є місто Київ, зокрема, місцезнаходження Департаменту патрульної поліції () м.Київ вул. Ф.Ернста, буд.3, 03048, що відноситься до територіальної підсудності Солом`янського районного суду міста Києва, то суд приходить до висновку, що до зазначеної справи підлягають застосуванню правила підсудності справи у відповідності до ч.2 ст. 27 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції суд, встановлений законом викладена Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі Сокуренко і Стригун проти України. Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію суд, встановлений законом: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням викладеного, суд визнає за необхідне передати справу для розгляду до Солом`янського районного суду міста Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Судом враховується, що статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 27, 28, 31 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

Передати цивільну справу № 129/303/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди - до Солом`янського районного суду міста Києва (м.Київ, вул. Максима Кривоноса, буд.25, 02000), за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя:підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 129/303/24 Гайсинського районного суду Вінницької області.

Ухвала чинності не набрала.

Суддя___________________________________ О.В.Бондар

Помічник судді ___________________________О.П.Шахрай

___________________

Дата засвідчення копії