УХВАЛА

19 березня 2024 року

м. Київ

справа № 727/10577/23

провадження № 61-3045ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2023 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 січня 2024 року, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року, ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 січня 2024 року, ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, ухвалу Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Шевченківський районний суд м. Чернівці ухвалою від 21 грудня 2023 року відмовив у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

04 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці своєю ухвалою відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Танасійчук Н. М .

Рішенням від 05 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 , шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Чернівецький апеляційний суд ухвалою від 19 січня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, залишив без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд дійшов висновку, що надані заявником документи не є достатніми та беззаперечними, які підтверджують його скрутний майновий стан та неможливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, розмір якого становить 1 610,40 грн.

29 січня 2024 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2023 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 січня 2024 року, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 січня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2024 року (провадження № 61-1507ск24) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2023 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 січня 2024 року, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 січня 2024 року.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Судове рішення мотивовано тим, що заявник, отримавши копію ухвали апеляційного суду, доставлену до його електронну пошту 19 січня 2024 року, недоліки апеляційної скарги не усунув, судовий збір не сплатив. Так само, ОСОБА_1 із заявою про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги не звертався, заяву про відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору до суду не подавав.

У березні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2023 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 січня 2024 року, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року, ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 січня 2024 року, ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, ухвалу Верховного Суду від 07 лютого 2024 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Щодо касаційного оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2023 року, ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 січня 2024 року, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року, ухвали Чернівецького апеляційного суду від 19 січня 2024 року

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження зазначених судових рішень необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2023 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 січня 2024 року, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року, ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 січня 2024 року відмовлено.

Оскільки вказані судові рішення вже оскаржувалися до суду касаційної інстанції й за результатом розгляду була постановлена ухвала від 07 лютого 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження, правові підстави для повторного перегляду поданої заявником касаційної скарги відсутні.

Верховний Суд наголошує, що положення пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України свідчить про безумовну відмову у відкритті касаційного провадження якщо є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, незалежно від наявності будь-яких об`єктивних обставин.

Щодо касаційного оскарження ухвали Верховного Суду від 07 лютого 2024 року

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Відповідно до статті 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Судове рішення суду касаційної інстанції є остаточним і оскарженню не підлягає, що відповідає статті 419 ЦПК України.

Відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України Верховний Суд не має повноважень щодо перегляду своїх судових рішень інакше, ніж в порядку частини першої статті 423 ЦПК України, якою передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Отже, ухвала Верховного Суду від 07 лютого 2023 року не підлягає перегляду за касаційною скаргою ОСОБА_1.

Щодо касаційного оскарження ухвали Чернівецького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року

У відкритті касаційного провадження щодо оскарження вказаного судового рішення апеляційного суду необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги встановлено статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з ухвали апеляційного суду від 07 лютого 2024 року та не заперечується ОСОБА_1, отримавши копію ухвали суду від 19 січня 2024 року, заявником ніякі дії, спрямовані на усунення недоліків апеляційної скарги, не вчинялися, судовий збір не сплачено.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 684,00 грн.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції підлягав сплаті заявником у розмірі 1 610,40 грн (2 684,00 грн х 0,4 х 150 %).

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1, визначив розмір судового збору за подання скарги у розмірі 1 610,40 грн.

Заявник вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував його доводи та докази, які свідчать про наявність умов про звільнення його від сплати судового збору.

Проте, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишення, у зв`язку з цим скарги без руху, зазначив, що додані до апеляційної скарги докази, а саме копії: дозволу на імміграцію в Україну від 19 лютого 2020 року та посвітку на постійне проживання від 24 липня 2020 року; паспорта громадянина Румунії; копію довідки та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 серпня 2013 року № 8280267, згідно яких заявник є власником квартири на АДРЕСА_1 ; картки платника податків від 19 серпня 2013 року № НОМЕР_2; відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору № 2412-24-00207 станом на 08 січня 2024 року де міститься інформація, що за період з 2 кварталу до 3 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, тощо в державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня; довідки з Чернівецького обласного центру зайнятості від 08 січня 2024 року, згідно якої заявник не перебуває на обліку в єдиній інформаційно-аналітичній системі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції як безробітний; довідки з Департаменту соціальної політики від 08 січня 2024 року № 68, згідно якої ОСОБА_1не перебуває на обліку як отримувач державних соціальних допомог і компенсацій, не є достатніми та беззаперечними доказами про підтвердження майнового стану заявника та неможливість сплати судового збору, у визначеному Чернівецьким апеляційним судом розмірі - 1 610,40 грн.

Зазначений висновок апеляційного суду є правильним та відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 30 березня 2021 року у справі № 338/158/19, відповідно до якого питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду; в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі № 990/13/23, відповідно до якого (висновку) наявність документів: виписки по картці/рахунку та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків не достатньо для висновку визначити й визнати майновий стан скаржника таким, щоб звільнити його від сплати судового збору, з цих документів також не можна визначити, що у скаржника немає інших доходів.

Отже, ОСОБА_1, отримавши ухвалу апеляційного суду про залишення його апеляційної скарги без руху, недоліки скарги не усунув, та, як правильно зауважив апеляційний суд, з іншими заявами про продовження строку усунення недоліків, відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору з інших підстав до суду не звертався.

Отже, маючи докази доставлення до електронної пошти ОСОБА_1копії ухвали від 19 січня 2024 року та відсутність будь-яких звернень з боку заявника на виконання вказаної ухвали та/або міркування, заперечення, інших заяв, що могло відповідати добросовісній процесуальній поведінці особи, яка ініціювала апеляційне провадження, Чернівецький апеляційний суд підставно повернув апеляційну скаргу заявнику.

Отже, оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановлена із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування апеляційним судом норм процесуального та матеріального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2023 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 січня 2024 року, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року, ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 19 січня 2024 року, ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, ухвалу Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян