УХВАЛА

22 березня 2024 року

м. Київ

справа № 295/15733/14

провадження № 61-3055ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 червня 2015 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг «Україна», товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як правонаступників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг «Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг «Україна»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (далі - ТОВ ФК «Укрфінанс Груп») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути: солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кредитну заборгованість за договором від 16 квітня 2007 року № CNL/010/028/2007 у розмірі 152 447,57 доларів США (еквівалент у гривнях 1 974 227,28 грн); солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кредитну заборгованість за договором від 10 січня 2008 року № ML-010/158/2008 у розмірі 17 342,11 доларів США (еквівалент у гривнях 224 583,87 грн), також судові витрати.

Заочним рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 червня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг «Україна» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кредитну заборгованість за договором від 16 квітня 2007 року, визначену станом на 09 жовтня 2014 року у розмірі 1 994 227,28 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кредитну заборгованість за договором від 10 січня 2008 року № МL-010/158/2008, визначену станом на 09 жовтня 2014 року у розмірі 229 583,87 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 червня 2015 року в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь ТОВ ФК «Укрфінанс Груп» кредитної заборгованості за договором від 16 квітня 2007 року № CNL/010/028/2007, яка станом на 09 жовтня 2014 року, становила суму у розмірі 1 994 227,28 грн, та судового збору у розмірі 1 218 грн скасовано й ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

28 лютого 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить зазначені судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивовано тим, що повний текст оскаржуваної постанови заявником отримано лише 29 січня 2024 року, не надаючи, при цьому належних доказів, помилково вважаючи це достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судового рішення, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, у тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Отже, на підтвердження наведених обставин, у разі пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути, наприклад: поштовий конверт з трек-номером поштового відправлення, довідка з суду щодо дати первинного надіслання (отримання/неотримання) ОСОБА_1 копії судового рішення апеляційного суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави та надати до суду разом із відповідними доказами.

Звернення до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики при реалізації права на справедливий суд, передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, відтак такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності намірів забезпечення права на оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розміру.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір».

Станом на 01 січня 2014 року мінімальна заробітна плата була установлена у розмірі 1 218 грн.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення кредитної заборгованості), ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, таким чином сума до сплати становить 7 308 грн (3 654*200%).

Ураховуючи характер спору заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 7 308 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Як на підставу касаційного оскарження заявник, посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Однак, подана касаційна скарга не містить норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах без зазначення конкретної норми права, та яку, як на думку заявника, не застосував або застосував неправильно апеляційний суд, не дає підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, заявнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу, з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); надати копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Отже подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 червня 2015 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян