ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/862/21 Номер провадження 22-ц/814/343/24Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 , адвоката Пугача Сергія Васильовича на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до місцевого суд з вказаним позовом, у якому прохало стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 29293.29 доларів США, що за курсом 27.76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.02.2021 року складає 813181.73 грн. станом на 11.02.2021 р. за кредитним договором № PLKPGK00003798 від 12.10.2006 року. А також стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 (відповідач-1), 12.10.2006 року уклали кредитний договір PLKPGK00003798.

Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 15907.00 доларів США на термін до 12.10.2026 р., а відповідач-1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 15907.00 доларів США.

В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач-1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач-1 станом на 11.02.2021 року має заборгованість - 29293.29 доларів США, яка складається з наступного:

- 7218.59 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

- 6913.17 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 2080.00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 13081.53 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором PLKPGK00003798 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір поруки, укладений з поручителем ОСОБА_2 (відповідач-2) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором відповідача-1.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5, Позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором PLKPGK00003798.

Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення.

Позивачем на адресу відповідача направлялась відповідна претензія, яка не була задоволена.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2023 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 24515, доларів 48 центів США, що за курсом 27,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.02.2021року складає 680549 гривень 72 копійки станом на 11.02.2021 за кредитним договором № PLKPGK00003798 від 12.10.2006 року, яка складається з наступного:

5897,40 доларів США заборгованість за кредитом (тіло кредиту);

4198,12 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

1338,43 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

13081,53 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати на сплату судового збору в сумі 10209 грн 50 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 , адвокат Пугач Сергій Васильович, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, прохали скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказували, що суд першої інстанції не врахував, що предмет іпотеки по указаному в справі договору, був проданий ПА КБ «ПриватБанк» на підставі довіреності ОСОБА_1 та який був проданий не в порядку виконання рішення суду.

Вказували, що суд першої інстанції не врахував, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.01.2022 року було витребувано від позивача, в тому числі, і документи про передачу банку предмета іпотеки (зі згоди позивача) - садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , для погашення існуючої заборгованості по кредитному договору, однак, позивач не виконав ухвалу суду першої інстанції до цього часу.

Зазначено, що апелянти не згодні з методикою розрахунку заборгованості, оскільки вона не обґрунтована будь-якими нормативними актами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № PLKPGK00003798, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на придбання нерухомості, а саме: купівлю садового будинку у сумі 13000,00 доларів США, а також 2907,00 доларів США на сплату страхових платежів шляхом надання готівкою через касу Банку. Строк дії кредитного договору з 12 жовтня 2006 року до 12 жовтня 2026 року (т. 1 а.с. 12-14).

З метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором 12 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов`язався солідарно відповідати перед банком за своєчасне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № PLKPGK00003798 від 12 жовтня 2006 року (т. 1 а. с. 16).

Повернення кредиту забезпечене укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договору іпотеки від 12 жовтня 2006 року, згідно з умовами якого останній передав в іпотеку банку належний йому на праві власності садовий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 (т. 12 а. с. 110-113).

Встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань Банк у 2009 році звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2009 року у справі № 2-1928/09 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLKPGK00003798 укладеним 12.10.2006 року між Закритим Акціонерним Товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 звернуто стягнення на предмет іпотеки садовий будинок з надвірним побудовами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 надав довіреність, якою уповноважив працівника ПАТ КБ Банк представляти його інтереси у відповідних органах державної реєстрації з питань реєстрації за ним права власності на садовий будинок та земельну ділянку площею 506 кв.м., розташовані за вказаною адресою. У випадку невиконання зобов`язань по кредитному договору та на підставі іпотечного договору іпотеки реалізувати за ціну та на умовах, найбільш сприятливих для позивальника, у порядку передбаченим чинним законодавством.

10 січня 2014 року ОСОБА_1 продав Товариству з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» за ціною 17 923,00 грн. земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садівництва з кадастровим номером :06:003:0343, та садовий будинок за ціною 107077,00 грн., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 51).

Згідно відомостей наданих АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що ОСОБА_1 15.01.2014 на рахунок 6400 здійснив погашення боргу по кредитному договору № PLKPGK00003798 від 12.10.2006 року у розмірі 15 638,68 доларів США.

Грошові кошти на погашення боргу були розподілені наступним чином:

1674.15 доларів США погашено прострочену заборгованість по тілу кредиту;

3915.13 доларів США погашено поточну заборгованість по тілу кредиту;

8488.90 доларів США погашено заборгованість по відсоткам;

1560.00 доларів США погашено заборгованість по комісії (а. с. 109, т. 12).

Звертаючись до суду з даним позовом Банк зазначив, що шляхом реалізації предмета іпотеки відбулося лише часткове погашення заборгованості за кредитним договором, а тому з огляду на положення статей 598, 599 ЦК України відсутні підстави для припинення зобов`язання за кредитним договором № PLKPGK00003798 від 12.10.2006 року, у зв`язку з чим просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним договором станом на 11.02.2021 р. у розмірі 29293.29 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 7218.59 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 6913.17 доларів США, комісії у розмірі - 2080.00 доларів США та 13081.53 доларів США пені.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахування заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давності, прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості в межах строку позовної давності за період з 15.01.2014 по 19.04.2018 р.р. Суму заявленої до стягнення пені судом залишено незмінною, оскільки проведений судом розрахунок заборгованості по пені за 1 рік складає більше ніж заявлено позивачем.

Колегія суддів з таким висновком погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц (провадження № 61-12700св22) є посилання на таке, що: «У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зазначено, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2023 року у справі № 341/416/20 (провадження № 61-5611св22) є посилання на те, що: «У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) відступлено від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16, і зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання»

Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, кредитор має лише право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а тому після вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з позичальника тільки сум, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені».

У даній справі встановлено, що в 2009 році Банк звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № № PLKPGK00003798 від 12.10.2006, яка утворилася станом на 08.07.2009 р. у розмірі 13599,29 доларів США, що становить 103762,58 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2009 року у справі № 2-1928/09 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLKPGK00003798 укладеним 12.10.2006 року між Закритим Акціонерним Товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 звернуто стягнення на предмет іпотеки садовий будинок з надвірним побудовами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

З вказаного вбачається, умови кредитного договору Банком було змінено в 2009 році шляхом пред`явлення позову про звернення стягнення на іпотечне майно. З цього часу Банк не мав права здійснювати нарахування відсотків, пені, неустойки та інших платежів, передбачених умовами договору.

Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У даній справі вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що після зміни умов кредитного договору, а саме з пред`явлення в 2009 році позову про дострокове погашення всієї суми заборгованості по кредиту, кредитор продовжив нараховувати відсотки, пеню та комісію, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Встановлено, що 15.01.2014 року після реалізації іпотечного майна, ОСОБА_1 , здійснив погашення боргу по кредитному договору № PLKPGK00003798 від 12.10.2006 року у розмірі 15 638,68 доларів США, які розподілені Банком наступним чином:

1674.15 доларів США погашено прострочену заборгованість по тілу кредиту;

3915.13 доларів США погашено поточну заборгованість по тілу кредиту;

8488.90 доларів США погашено заборгованість по відсоткам;

1560.00 доларів США погашено заборгованість по комісії (а. с. 109, т. 12), що не відповідає вимогам закону. Здійснюючи зарахування коштів, сплачених на погашення боргу, позивач розподілив кошти, в тому числі, і на погашення відсотків та комісії нарахованих після зміни умов договору, що є протиправним.

З позовної заяви вбачається, що заборгованість за тілом кредиту, яку просить стягнути позивач на свою користь складає, 7218,59 доларів США, за період з 2006 року по 11.02.2021 р., проте встановлено, що в 2014 році відповідач сплатив на рахунок погашення заборгованості на користь позивача 15 638,68 доларів США. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту була погашена 10.01.20214 року.

У справі встановлено, що 20.08.2015 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором. Предметом судового розгляду була заборгованість по кредитному договору №PLKPGK00003798 від 12.06.2006 у розмірі 9738.16 доларів США. За ініціативою відповідачів у даній справі неодноразово призначалася судово-економічна експертиза, проте так і не була проведена, у зв`язку з тим, що банком не надано первинні бухгалтерські документи. (т.2 а.с. 2-8)

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2017 року у справі № 541/2120/15-ц, провадження № 2/541/5/2017 даний позов залишено без розгляду, оскільки представник позивача, Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», явка якого визнана судом обов`язковою повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що у даній справі ухвалою місцевого суду від 07.12.2021 року, за клопотанням представника відповідачів, призначено судово - економічна експертиза. Експертом 05.01.2022 року на адресу суду направлено клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Проте, АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що не може надати первинні у зв`язку з відсутністю можливості доступу до архівів банку, що розташовані у м. Києві та Київському районі і ускладненню транспортною логістикою з причин введення воєнного стану. Призначена у справі експертиза також не була проведена, у зв`язку з тим, що банком не було надано первинні бухгалтерські документи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що існує заборгованість по кредиту №PLKPGK00003798 від 12.06.2006 у визначеному ним розмірі. У зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, понесені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судові витрати у розмірі по 7658,00 грн на користь кожного слід стягнути з Акціонерного товариства «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 , адвоката Пугача Сергія Васильовича задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2023 року скасувати. Ухвалити нове.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 7658,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 7658,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено18.03.2024.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль