УХВАЛА

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 758/5175/22

провадження № 61-3203ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди пролонгованим та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору оренди від 21 березня 2020 року, з урахуванням додаткової угоди до нього, пролонгованим та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 березня 2020 року сторони уклали договір оренди квартири АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого відповідач передав йому це житло у тимчасове користування строком до 21 січня 2021 року (на 10 місяців). 21 січня 2021 року вони уклали додаткову угоду № 1 до цього договору, за яким строк договору продовжено на 4 роки, тобто до 21 січня 2025 року. До підписання додаткової угоди № 1 він передав відповідачеві грошові кошти у розмірі 384 000,00 грн, що підтверджено актом прийому-передачі грошових коштів від 21 січня 2021 року. 03 лютого 2021 року він одержав від відповідача вимогу-попередження, у якій останній вимагав звільнити його житло у строк до 21 липня 2022 року, вказавши, що він має на меті вселити в орендовану квартиру своїх родичів. У цій вимозі відповідач послався на недійсність угоди внаслідок виникнення форс-мажорних обставин. Зазначав, що сама по собі наявність цієї письмової вимоги-попередження є реальною перешкодою у користуванні майном. Крім того, здійснення перешкод відповідачем також полягає у систематичній несплаті вартості комунальних послуг, незважаючи на те, що саме він зобов`язаний сплачувати ці платежі відповідно до умов договору оренди. Відповідач провокує відключення орендованої квартири від усіх мереж електро-, газо-, водопостачання вказаної квартири.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

29 лютого 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі № 10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 липня 2022 року справу № 758/5175/22 визнано малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені судові рішення прийняті у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 758/5175/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук