справа № 361/9631/21
провадження № 2/361/304/24
УХВАЛА

20 лютого 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_1 про застосування до позивача ОСОБА_2 заходів процесуального примусу,

в с т а н о в и в :

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі в/ч НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

03 травня 2023 року представник відповідача в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив суд застосувати до позивача ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у виді штрафу в максимальному розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на те, що 05 квітня 2023 року суд протокольною ухвалою зобов`язав позивача ОСОБА_2 направити заяву про збільшення позовних вимог на адресу відповідача в/ч НОМЕР_1 , однак позивач покладений на неї судом обов`язок не виконала.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила, що при подачі до суду заяви про збільшення позовних вимог від 17 травня 2022 року, її копію на адресу відповідача вона не направляла, копію цієї заяви на адресу в/ч НОМЕР_1 вона направила пізніше у серпні 2022 року. Також вказувала, що копію цієї заяви про збільшення позовних вимог вручала представнику відповідача у судовому засіданні, проте докази на підтвердження цього у неї відсутні.

Відповідач в/ч НОМЕР_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, неявка відповідача не перешкоджає вирішенню судом поданої заяви про застосування до позивача заходів процесуального примусу.

З`ясувавши позицію сторін, перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти та дійшов наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом. 17 травня 2022 року позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, при цьому до даної заяви доказів направлення її відповідачеві в/ч НОМЕР_1 до заяви не додала. Суд питання про прийняття цієї заяви до судового розгляду не вирішував.

05 квітня 2023 року протокольною ухвалою суд зобов`язав позивача ОСОБА_2 направити вказану заяву про збільшення позовних вимог на адресу відповідача в/ч НОМЕР_1 . Того ж дня, 05 квітня 2023 року, позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про не долучення до матеріалів справи заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

За змістом ч. 2 ст. 143 ЦПК України заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у вирішенні питання про визнання тих чи інших дій, чіткий перелік яких передбачений у ст. ст. 44, 148 ЦПК України, та які підпадають під ознаки зловживання процесуальними правами, при постановленні судом ухвали про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу, позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить ці повноваження до виключної компетенції суду.

Позивач ОСОБА_2 подала до суду підтвердження того, що заяву про збільшення позовних вимог на адресу відповідача в/ч НОМЕР_1 нею було направлено 22 серпня 2022 року, також вона підтвердила, що покладений на неї судом обов`язок щодо повторного направлення цієї заяви відповідачу не виконала, оскільки вона відкликала дану заяву.

Враховуючи наведені вище обставини та норми, суд не вбачає підстав для застосування до позивача ОСОБА_2 заходів процесуального примусу у виді штрафу, оскільки судом питання про прийняття зазначеної заяви про збільшення позовних вимог не вирішувалося та позивач подала заяву про її відкликання.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача ОСОБА_2 на належне виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 143, 144, 148, 259, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника відповідача військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_1 про застосування до позивача ОСОБА_2 заходів процесуального примусу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дутчак І. М.