Справа № 304/2353/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Савинець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року (головуючий суддя Ганько І.І.) у справі №304/2353/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області - про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Позов мотивовано тим, що 24.11.2007 сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 73, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 15.08.2016 у справі №304/714/16-ц шлюб між сторонами розірвано, а додатковим рішенням цього ж суду від 04.11.2016 дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишено проживати при матері ОСОБА_1 . Водночас позивач стверджував, що син сторін проживає разом із ним, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 16.02.2022 та довідкою про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 19.10.2022, виданими адміністратором відділу ЦНАП Перечинської міської ради, тоді як відповідач проживає окремо. Вихованням дитини в основному займається позивач, оскільки відповідач близько чотирьох років проживає в Угорщині, де офіційно працює. Між позивачем та дитиною дуже тісні зв`язки, вони проводять багато часу разом, тоді як відповідач бачить дитину лише коли приїздить додому. Стверджував, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бажає проживати разом із батьком.

Посилаючись на дані обставини, у позовній заяві ОСОБА_2 просив визначити, що неповнолітня дитина, а саме: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишається на подальшому проживанні, вихованні та повному утриманні при батькові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.01.2023 ОСОБА_1 подала до місцевого суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення (а.с.22).

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визначено місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши його на подальше виховання та утримання при батькові.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у середині грудня 2022 року ОСОБА_1 зателефонував її колишній чоловік ОСОБА_2 та повідомив, що отримав повістку до військкомату та для отримання відстрочки від мобілізації йому потрібна допомога відповідача, а саме необхідно визначити місце проживання дитини разом з позивачем. Стверджує, що спочатку вона не погоджувалася, однак позивач та його представник адвокат Муругов В.О. - запевнили її, що справи такої категорії розглядаються тривалий час та навіть після ухвалення судом відповідного рішення про визначення місця проживання дитини у житті відповідача нічого не зміниться, вказане не вплине на обсяг її прав та обов`язків. Зазначає, що на початку січня 2023 року представник позивача надіслав відповідачу у додаток «Вайбер» повідомлення із зразком заяви, яку вона має власноручно написати і подати до суду, про що потім позивач та його представник неодноразово нагадували їй 06.01.2023, будучи обізнаними, що наступного дня відповідач буде їхати за кордон, у зв`язку з чим цього ж дня вона вчинила вищевказані дії. Вказує, що є юридично неграмотною особою, а тому під тиском не розуміла значення зміни визначення місця проживання дитини разом з батьком на її майбутнє. Зазначає, що нещодавно довідалася про наявність судового наказу, яким вирішено стягувати з неї на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що протягом останніх декількох років проживає за кордоном, де офіційно працевлаштована, та приїжджає в Україну декілька разів на рік на нетривалий час. Стверджує, що син сторін періодично приїжджає до відповідача за кордон та проживає разом з нею, а в Україні, відповідно, проживає то разом з матір`ю відповідача, то з позивачем. Зазначає, що підстави для визначення місця проживання дитини разом з батьком відсутні, оскільки син сторін періодично проживає разом з матір`ю за кордоном, яка піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, бере участь у його вихованні та розвитку, турбується про його навчання, утримання, що проявляється у виділенні нею кожного місяця грошових коштів, які вона перераховує на банківську картку або передає водієм автобусу, який їздить на Закарпаття, спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, готує його до самостійного життя.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

13.03.2024 на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява органу опіки та піклування служби у справах дітей Перечинської міської ради про розгляд справи без їх участі, в якій не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом із батьком (а.с.97-99).

Заслухавши суддю-доповідача, позицію апелянта, яка просила скаргу задовольнити, та позицію позивача, який просив рішення місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів від 24.11.2007 зроблено відповідний актовий запис №73 (а.с.8-9).

Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №16 від 20.05.2008 (а.с.12).

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 15.08.2016, яке набрало законної сили 26.08.2016, шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 24.11.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №73 розірвано (а. с. 8-9).

Додатковим рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.11.2016, яке набрало законної сили 15.11.2016, малолітню дитину, а саме сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишено проживати при матері ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.02.2022, виданої адміністратором відділу ЦНАП Перечинської міської ради Закарпатської області, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13). Вказане також підтверджується довідкою №201/14-11 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.10.2022, виданою адміністратором відділу ЦНАП Перечинської міської ради Закарпатської області (а.с.14).

06.01.2023 ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також заявила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.22).

Згідно висновку органу опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області від 24.02.2023 № 32, вбачається, що уповноважений орган вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 38-40).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що дитина сторін неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає зі своїм батьком, який просить визначити його місце проживання разом з ним, орган опіки та піклування у своєму висновку, а також мати дитини не заперечують проти такого, а тому суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Частинами 1,2 статті 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною першою статті 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Таким чином, у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла чотирнадцяти років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що син сторін ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час звернення позивача до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції досяг чотирнадцятирічного віку, і вважається неповнолітнім.

Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, колегія суддів вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось чотирнадцять років, відсутні, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15 (провадження №61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі №686/18140/21(провадження №61-6611св22), від 17 травня 2023 року у справі №351/611/21 (провадження №61-990св23), від 07 серпня 2023 року у справі №344/5574/22 (провадження № 61-3458св23).

Однак суд першої інстанції на дані обставини не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення справи.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права (п.4 ст. 376 ЦПК України) слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 1489,50 гривень (а.с.54), які підлягають стягненню на користь апелянта з позивача.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1489,50 грн у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2024 року.

Головуюча:

Судді: