Провадження № 2/643/1125/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовомадвоката Ващенка Руслана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ

Адвокат Ващенко Р.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 (позивач), звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та ОСОБА_2 (відповідач), зареєстрований 27.06.2008 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 581.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 01.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 позивачу та відповідачу наданий строк для примирення до 21.03.2024, зупинене провадження у справі на вказаний строк, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.03.2024.

20.03.2024 судом отримано клопотання відповідача про відкладення судового засідання та надання одного місяця для примирення і вирішення питань щодо збереження шлюбу та відносин. В обґрунтування клопотання зазначено, що, незважаючи на надання строку для примирення, через складну ситуацію щодо психоемоційного стану із-за воєнних дій, сторонам не вдалось у повній мірі прийти до згоди.

Сторони та їх представники у судове засідання 21.03.2024 не з`явились.

Вирішуючи клопотання відповідача, суд керується таким.

Адвокат Ващенко Р.М., який діє в інтересах позивача, у позовній заяві, а також у відповіді на відзив, яка надійшла до суду 22.01.2024, заперечував проти надання строку для примирення та наполягав на задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені ще у 2021 році. Відповідач фактично створив сім`ю з іншою жінкою, від якої має спільну дитину ОСОБА_3 , 2019 року народження, на підтвердження чого надав копію повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

Незважаючи на вказану позицію представника позивача, суд 31.01.2024 задовольнив клопотання відповідача та надав сторонам строк для примирення до 21.03.2024.

В ухвалі від 31.01.2024 суд обґрунтував, з яких підстав визначив сторонам строк для примирення саме такої тривалості. У цій же ухвалі судом було зазначено, що в разі досягнення позитивного результату примирення та наявності відповідного волевиявлення позивача, сторони не будуть позбавлені можливості заявити клопотання про надання додаткового строку для примирення.

Позивач та його представник клопотання про надання додаткового строку для примирення не заявили.

З доводів клопотання відповідача вбачається, що за наслідками надання строку для примирення, сторонами не отримано позитивного результату у вигляді покращення відносин між ними та виникнення у позивача бажання зберегти сім`ю.

Подальше відкладення розгляду справи та надання додаткового строку для примирення може мати наслідком порушення прав позивача з огляду на таке.

Насамперед суд зазначає, що згідно з висновками щодо застосування норм права, викладеними в постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 200/952/18, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумні строки розгляду справи судом є однією з конституційних засад судочинства (п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Право позивача на розгляд справи протягом розумного строку гарантовано також нормами ЦПК України (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України своєчасність розгляду і вирішення цивільних справ є завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В п. 30 остаточного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чернецький проти України» від 08.03.2017 року зазначено, що неспроможність національних органів влади здійснити процедуру розірвання шлюбу упродовж розумного строку порушувала за конкретних обставин питання за статтею 12 Конвенції (див. рішення у справі «В.К. проти Хорватії» (V.K. v. Croatia), заява № 38380/08, пункт 106, від 27 листопада 2012 року).

Ураховуючи наведене, подальше відкладення розгляду справи може призвести до порушення права позивача на справедливий суд, невід`ємною складовою якого є право на розгляд справи протягом розумного строку.

Крім того, ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права.

Згідно із ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 24 Сімейного кодексу України (СК) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Таким чином, подальше відкладення розгляду справи може призвести до порушення засад добровільності перебування позивача у шлюбі, до порушення права позивача на припинення шлюбних відносин та фактично означатиме примушування позивача до збереження шлюбних відносин з відповідачем, що матиме наслідком порушення права позивача на свободу і особисту недоторканість.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше відкладення розгляду справи призведе до непропорційного втручання суду в право позивача на повагу до його приватного життя та добровільність перебування в шлюбі, складовою якого є право припинити шлюбні відносини та не зазнавати примусу до їх збереження. Крім того, подальше відкладення розгляду справи може призвести до порушення права позивача на справедливий суд, а саме права на розгляд справи протягом розумного строку.

Ураховуючи наведене, суд відмовляє в клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового строку для примирення.

Керуючись ст. 258-261, 353-354 ЦПК України

УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання додаткового строку для примирення та відкладення розгляду справи відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов