Провадження № 2/357/1126/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що після смерті її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася спадщина, позивач є спадкоємцем першої черги, та окрім цього, позивач дізналася про існування заповіту складеного на її ім`я. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса, але вже з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, що унеможливлює оформлення спадкових прав. ОСОБА_1 зазначає, що з початком повномасштабної війни вона виїхала до Естонії, але постійно підтримувала зв`язок з матір`ю, та коли ОСОБА_2 померла, позивач приїхала попрощатися, про все попіклувалася, організувала поховання. Позивач стверджує, що була необізнана про наявність заповіту, не змогла вчасно звернутися до нотаріуса, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

04.12.2023 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.23).

22.01.2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та витребувано довідку із спадкового реєстру (а.с.28, 30).

20.02.2024 року представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника (а.с.34).

22.02.2024 року відповідач подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача на розсуд суду (а.с.38).

01.03.2024 року третя Білоцерківська державна нотаріальна контора надала інформаційну довідку із спадкового реєстру на померлу ОСОБА_2 (а.с.41-42).

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи без участі позивача та її представника.

Відповідач - Білоцерківська міська рада Київської області, не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, на розсуд суду.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_1 ) (а.с.10).

Встановлено, що 25.09.2018 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким розпорядилася своїм майном на користь ОСОБА_1 (а.с.13).

Позивач ОСОБА_3 є дочкою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягами з актових записів про шлюб де прослідковується зміна прізвища (а.с.14,46,47).

Встановлено, що позивач по справі являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Згідно заповіту від 25.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кривеньким С.А., заповідач ОСОБА_2 усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1 (а.с.13)

Встановлено, що після померлої ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась. Наведене підтверджується інформаційним листом Третьої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори (а.с.41).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач являється спадкоємцем всього майна, що належало її матері ОСОБА_2 , звернулася до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовила, в зв`язку з тим, що позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що не могла знати про юридичні тонкощі спадкування та оформлення спадщини, проживала в іншій державі та не знала про заповіт, що стало перешкодою для вчасного оформлення своїх спадкових прав.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання

заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні

громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України 06.09.2017 року за наслідками розгляду справи №6-496цс17 - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17.

Крім того, не можна залишити поза увагою сам термін пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Тобто, пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. На такі ж обставини вказано в постанові ВС у справі № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, а також, враховуючи, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не була заведена; на час відкриття спадщини, позивач не проживала разом зі своєю матір`ю та не знала про існування заповіту; наразі, факту спірних питань щодо спадкування не виявлено, заповіт є чинним, інші особи не зверталися до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 та з урахуванням справедливого балансу інтересів сторін по справі, суд вважає за можливе надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини з метою фактичної реалізації нею своїх спадкових прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258- 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 , протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 18.03.2024 року

Суддя О. Я. Ярмола