Справа № 274/5887/23
Провадження № 2/0274/142/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"14" березня 2024 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючої судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Дерманської О.В.,

учасники справи, присутні в судовому засіданні:

позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Пашковська Н.В.,

відповідачка ОСОБА_2 , її представник адвокат Божок Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

з участю органів опіки та піклування - виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області

про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

30.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- встановити над дитиною опіку та призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з моменту подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідачки

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що із 2017 року відповідачка фактично самоусунулась від виховання і утримання сина ОСОБА_3 , ухиляється від своїх обов`язків по його вихованню, стала зловживати спиртними напоями.

Із характеристики Початкової школи № 18 вбачається, що відповідачка часто створювала конфліктні ситуації, як з педагогами, так і з іншими батьками учнів, на зауваження не реагувала, за чотири роки жодного разу не відвідувала батьківські збори.

На даний час ОСОБА_3 навчається в 6-му класі Бердичівського міського ліцею № 15. Як вказано в характеристиці онука, дитина потребує більше уваги зі сторони матері.

За неналежне виконання батьківських обов`язків відносно відповідачки в серпні 2023 року складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП та проведено бесіду профілактичного характеру. На момент відвідування помешкання відповідачки 01.08.2023 року в ньому було брудно, для дитини створені неналежні побутові умови. ОСОБА_3 вже тривалий час проживає разом зі позивачем та повертатися додому відмовляється.

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 07.08.2023 з`ясовано, що мати зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 01.08.2023 в помешканні, де проживав онук, не створені умови для проживання дитини.

Позивач вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідачку доцільно позбавити батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків.

Вихованням онука займається позивач, приділяє йому належну увагу, завжди цікавиться його життям, надає посильну допомогу у вихованні, підготував онука до школи, забезпечив його всім необхідним.

З акта обстеження умов проживання від 29.08.2023 року вбачається, що в будинку, де проживає онук в даний час, створено всі належні умови для проживання та розвитку дитини.

По місцю проживання позивач характеризується позитивно, у приватній власності має житловий будинок.

Позивач вважає, що буде відповідати інтересам онука встановлення над ним опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном над неповнолітнім ОСОБА_3 .

Оскільки батьки за законом зобов`язані утримувати дітей, із відповідачки на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 слід стягувати аліменти в розмірі частки її заробітку.

Відзив на позовну заяву не надходив, відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 08.09.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження, до участі у справі залучено орган опіки та піклування - виконавчий комітет Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області для надавання висновку щодо розв`язання спору та подання про призначення позивача опікуном над дитиною.

У зв`язку з неможливістю надати висновок щодо розв`язання спору органом опіки та піклування виконавчим комітетом Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, протокольною ухвалою суду від 09.10.2023 до участі в справі залучено орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бердичівської міської ради.

Протокольною ухвалою суду від 16.11.2023 задоволено клопотання позивача про допит свідків, задоволено клопотання відповідачки про долучення письмових доказів, закрито підготовче провадження.

У судовому засіданні позивач підтримав позов із підстав, наведених у позовній заяві.

Представник позивача адвокат Пашковська Н.В. підтримали позов із підстав, наведених у позовній заяві. Вказала, що відповідачка зловживає спиртними напоями та у зв`язку із цим неналежно виховує сина, який проживає із дідусем та бабусею, де йому створені належні умови проживання. Позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Відповідачка проти задоволення позову заперечила. Пояснила, що батько ОСОБА_3 помер до народження дитини. Батьківство було встановлено за рішенням суду. Вона не знала, що батько ОСОБА_3 вживав наркотичні засоби, від чого і помер. Після народження, дитина мала певні вади здоров`я. Вона із народження належно виховувала сина та із сином проживала у житлі позивача. Синові робили МТР, оскільки при народженні були вади головного мозку, вона оплачувала зайняття з логопедом. Дитина відвідувала садочок. Вона купувала синові все необхідне до школи. Забезпечувала медичний догляд дитині. Такого не було, щоб із 2017 року вона не утримувала сина та не займалася його вихованням. У липні 2023 року позивач забрав ОСОБА_3 до себе у смт Гришківці та дитина із того часу проживає з ними. Вона не пускала сина до діда із бабою, проте ті його забрали силоміць. Вона залишила квартиру позивача за їх наполяганням та виїхала у квартиру своєї покійної сестри. Вона щодня зустрічає сина із школи, купила йому куртку, дає кишенькові гроші. Вважає, що на сина вплинув позивач та його дружина. Вони залякали дитину та налаштували проти неї. Вона не зловживає алкогольними напоями, працює. У квартирі сестри, куди вона заїхала проживати в серпні 2023 року не було світла. Вказала, що у сина погіршилося навчання із того часу, як він став проживати із позивачем. Син хоче до неї, проте його залякали.

Представник відповідачки адвокат Божок Л.О. проти задоволення позову заперечила із тих підстав, що від народження дитини позивачка одна виховували сина. Батько дитини помер за кілька місяців до народження дитини. Відповідачку позивач фактично вигнав із квартири та забрав до себе онука. Не було такого, що відповідачка неналежно виховувала сина. Дитина у підлітковому віці, він мав проблеми зі здоров`ям, що додатково створює певні складнощі у взаємовідносинах. Позивач не допоміг відповідачці, а забрав дитину. Відповідачка не змогла захистити свої права. Відповідачка любить дитину, намагається із ним налагодити стосунки, купила куртку, зустрічає дитину зі школи.

Дитина ОСОБА_3 , в присутності психолога ОСОБА_10 , пояснив, що його мати випивала та водила додому чоловіків і подруг. Дідусь їх розганяв. На даний час йому добре проживати у дідуся, там його тричі годують, у нього є окрема кімната. Він хоче проживати із дідусем і бабусею. Мати його зустрічає зі школи, проте йому це не подобається. Він хоче, щоб ним опікувався дідусь, а не мати.

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_11 (а.с.12).

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та факт його батьківства щодо ОСОБА_3 був встановлений за рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 08.12.2011 у справі № 2-о-16911 (а.с. 12).

Позивач є дідом ОСОБА_3 по лінії батька, що вбачається із свідоцтв про народження (а.с. 10, 11, 12).

Позивачу на праві власності належить житловий будинок у АДРЕСА_1 (а.с. 14).

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с. 15).

Із кінця липня 2023 року ОСОБА_3 проживає спільно із дідом та бабою: ОСОБА_1 та ОСОБА_12 у АДРЕСА_1 , що підтверджено сторонами у судовому засіданні та вбачається із довідки начальника сектору ювенальної превенції Бердичівського РВП Чубохи від 02.08.2023, висновку та подання органів опіки та піклування (а.с. 14).

Бердичівським відділом поліції на заяву ОСОБА_1 від 31.07.2023, останнього повідомлено, що відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП та із нею проведено профілактичну бесіду (а.с.18).

Відповідно до довідки начальника сектору ювенальної превенції Бердичівського РВП Чубохи О. 31.07.2023 за заявою ОСОБА_1 про ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 , із останньою проведено бесіду профілактичного характеру та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП України. Направлено повідомлення до КУ «Центр надання соціальних послуг» з метою здійснення контролю.

В ході розгляду даного повідомлення було опитано ОСОБА_2 , яка пояснила, що дійсно перебуває в складних соціально побутових умовах та матеріальних, так як має маленьку заробітну плату. ОСОБА_2 стверджує, що забезпечила належні побутові умови для дитини в силу свого матеріального статку. Також пояснила, що у неї склалися неприязні відносини із батьками її покійного чоловіка, в квартирі яких вона проживає на даний час із дитиною. Також пояснила, що син вже тривалий час мешкає спільно із заявником та повертатися відмовляється. Створювати належні побутові умови не бажає, мотивуючи це тим, що не має на меті робити ремонти в чужій квартирі. Всі звинувачення та факти викладені у заяві ОСОБА_1 вважає наклепом та нісенітницею. На момент відвідування 01.08.2023 у помешканні ОСОБА_2 було брудно та частково неналежні для дитини побутові умови (а.с. 19).

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 01.08.2024, складеного в.о. начальника МССД ОСОБА_13 , начальником сектору ювенальної превенції Бердичівського РВП ОСОБА_18, старшим інспектором Бердичівського РВП ОСОБА_19, фахівцем КУ «ЦНСП» ОСОБА_20 у квартирі АДРЕСА_2 умови проживання незадовільні, помешкання потребує косметичного ремонту, речі розкидані, брудно, продукти харчування відсутні, у дитини окрема кімната, в наявності одяг та взуття, речі розкидані, брудно (а.с. 20).

Відповідно до акта оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 , складеного за період із 02.08.2023 до 07.08.2023 ознаки складних життєвих обставин щодо самопочуття дитини, харчування, навчання та досягнення дитини, емоційного стану, шкідливих звичок та ознак девіантної поведінки, сімейних та соціальних стосунків, самообслуговування відсутні. ОСОБА_3 проживає у бабусі та дідуся, оскільки виник конфлікт між ним та матір`ю, так як вона періодично вживає алкогольні напої із сторонніми чоловіками, ОСОБА_2 заперечила наявність у неї шкідливих звичок, натомість неодноразово була помічена родичами в стані алкогольного сп`яніння, мати спілкується із сином телефоном.

Із висновку оцінки потреб сім`ї від 02.08.2023 до 07.08.2023, додатку до акта оцінки потреб сім`ї встановлено, що складні життєві обставини у сім`ї ОСОБА_2 наявні та основними ознаками та чинниками, що сприяють складній життєвій обстановці є вживання матір`ю алкогольних напоїв, ухилення від виконання батьківських обов`язків. Вплив складних життєвих обставин на стан задоволення потреб дитини ОСОБА_3 пограничний, мати потребує підтримки, випадок середньої складності (а.с. 24).

Відповідно до характеристики учня початкової шкоди № 18 м. Бердичева Житомирської області, підписаної директором та вчителем школи - ОСОБА_3 навчався в Початковій школи № 18 з першого по четвертий клас (2018- 2022 рік). Під час навчання зарекомендував себе як здібний учень, але дуже часто відволікався під час уроків, тому здобув достатній рівень навчання. Учень вправно рахував у межах 1000, чудово читав, цілковито розумів зміст прочитаного, давав розгорнуту відповідь на запитання. В дитячому колективі ОСОБА_3 мав друзів, але час від часу спостерігалася невідповідна поведінка ставлення до інших, що проявлялося у поганому володінні та контролі своїх емоцій. Захищаючи власні інтереси, учень не завжди контролював свої психічні процеси, що призводило до виникнення суперечок. ОСОБА_3 завжди ділився з однокласниками, допомагав у виконанні творчих завдань, ввічливо ставився до педагогів. Домашні завдання виконував лише у групі подовженого дня, коли дитину забирали після уроків, хлопчик приходив в школу без виконаних завдань. Мама на зауваження не реагувала, доволі часто створювала конфліктні ситуації, як з педагогами, так і з іншими батьками учнів. За чотири роки мама ОСОБА_3 жодного разу не відвідала батьківські збори. Проте, слід відмітити, що хлопчик завжди був чисто та охайно одягнений, мав усе шкільне приладдя, їжу на полуденок щодня (а.с. 16).

Відповідно до характеристики, наданої директором БМЛ № 15 та класним керівником ліцею, ОСОБА_3 навчається у ліцеї з 01.09.2022 та за час навчання зарекомендував себе як старанний, працелюбний учень. Хлопчик має середній рівень навчальних досягнень. Навчається в повну міру своїх сил. На уроках не завжди уважно слухає пояснення вчителя, легко відволікається на сторонні предмети, часто робить помилки через неуважність. Потребує постійного контролю з боку педагога, а при виконанні домашніх завдань контролю зі сторони матері. Має добрий фізичний розвиток. Бере активну участь у житті класу. ОСОБА_3 дуже товариський, має друзів серед одноліток, не конфліктує ними, знаходить завжди спільну мову. Спокійно виконує доручення вчителя, або прохання. Під час навчального процесу переважає тривожний фон настрою. Дитина потребує більше уваги зі сторони матері (а.с. 17).

Із характеристики на ОСОБА_2 , маму вихованця закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 22 «Золота рибка» Бердичівської міської ради Житомирської області ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 - мама ОСОБА_2 була відповідальною, вчасно приводила та забирала дитину, відвідувала батьківські збори, цікавилась досягненнями сина, виконувала пропозиції та завдання педагогів, допомагала в організації життєдіяльності групи. Дитина була охайна, доглянута, вихована. ОСОБА_2 своєчасно вносила плату за харчування сина в ЗДО. ОСОБА_3 відвідував групу ЗПР «Малятко» ЗДО №22 «Золота рибка» з вересня 2016 по серпень 2018 року. Хлопчик виховувався в неповній сім`ї (а.с. 85).

Відповідно до характеристики керівника філії СП ТОВ «Ріф-1» від 08.11.2023 ОСОБА_2 працює в СП ТОВ «РІФ-1» з 31.10.2023 розкрійником цеху №7. 3 2016 року по 2020 рік працювала складальником верху взуття. З 2021 року по 2022рік - укладальником виробів. За період роботи на підприємстві зарекомендувала себе з позитивної сторони. Користується повагою серед колег і з повагою ставиться до колег.

Стримана, скромна, врівноважена. У ході виконання своїх трудових обов`язків дотримується дисципліни праці, техніки безпеки, виконує правила внутрішнього трудового розпорядку, встановлені на підприємстві. Сумлінно виконує обов`язки, своєчасно і якісно справляється з обсягом роботи (а.с. 86).

Відповідно до довідки ТОВ СП «Ріф-1» від 03.11.2023 - ОСОБА_2 із 01.11.2016 до 18.05.2020, з 14.04.2021 до 27.12.2022 працювала у ТОВ СП «Ріф-1», та із 31.10.2023 працює по даний час (а.с. 87).

ОСОБА_2 не перебуває на обліку лікаря нарколога та не зверталася за медичною допомогою до лікаря-психіатра (а.с. 88).

Відповідно до талону-повідомлення Єдиного обліку № 12929 12.08.2023 ОСОБА_2 зверталася до відділу поліції із заявою про прийняття мір до ОСОБА_1 , який виганяє її з квартири, постійно вчиняє конфлікти, в результаті яких вона потерпає (а.с. 89).

Відповідачкою надано документи про медичне обстеження ОСОБА_3 у 2018 році та карту обліку профілактичних щеплень дитині ( а.с. 91-92).

Із довідки директора БМЛ № 15 від 08.11.2023 вбачається, що ОСОБА_3 за вересень, жовтень, листопад 2023 року мав значну кількість оцінок початкового та середнього рівня (а.с. 96).

Відповідно до результатів навчальних досягнень ОСОБА_3 за 5 клас, він мав оцінки переважно середнього та остатнього рівня (а.с. 97-99).

У поданні від 26.10.2023 орган опіки та піклування виконавчий комітет Гришковецької селищної ради вважав за доцільне призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , якщо при розгляді справи буде встановлено, що дитина позбавлена батьківського піклування (а.с. 68).

До подання органу опіки та піклування долучено заяву ОСОБА_12 дружини ОСОБА_1 , яка надала згоду на проживання в її родині онука, опікуном над яким бажає бути її чоловік; довідку про відсутність у позивача судимостей та висновок про стан здоров`я ОСОБА_1 , відповідно до якого він може бути опікуном (а.с. 69).

Позивач ОСОБА_1 , будучи допитаним у якості свідка, пояснив, що він від народження ОСОБА_3 підтримував відповідачку. Вона 2-3 дні проживала у них після народження дитини, а потім поїхала до сестри. Вони купили квартиру для проживання дитини. Проте у відповідачки стали з`являтися подруги, потім стали з`являтися чоловіки. Він привозив продукти та відчував запах алкоголю та в квартирі було «накурено». Його просили сусіди повипливати на відповідачку. Сусіди зверталися в опікунську раду, проте ті перевірили та зробили лише зауваження. Був раніше випадок, що він писав на відповідачку в поліцію. На суд його не викликали. Його дружина допомогла відповідачці уникнути відповідальності. Через деякий час відповідачка знову почала вести невпорядкований спосіб життя. Відповідачка гроші на дитину не тратила, продукти, які він привозив, не надавала дитині. Із 2017 року відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Вона не відвідувала батьківські збори, не лікувала дитині плоскостопість, не цікавилася навчанням дитини, а думала лише про чоловіків. У серпні 2023 року його терпець увірвався, коли дитина попросила забрати його від матері. Коли вони приїхали, відповідачка стала кричати. Дитині вдалося вискочити через вікно. Вони викликали поліцію та у дитини була кров на шиї. Матір почали заспокоювати, а він забрав ОСОБА_3 із собою. За його місцем проживання дитині створені належні умови, є окрема кімната, він із ОСОБА_3 займається спортом, вони ходять в ліс, дитині забезпечили належне харчування. Він онука належно виховує, вони ходять на рибалку, охоту, їздять спільно про справах. Дитина у них має спокійне життя. ОСОБА_3 не має друзів. ОСОБА_3 один раз сходив до матері, проте він приїхав засмученим, оскільки, зі слів дитини, мати не дала грошей, нецензурно висловлювалася. У грудні 2023 року він за власні кошти лікував дитину, зробив обстеження. Відповідачка прийшла в лікарню та там проти відома медичного персоналу залишилася на ніч. ОСОБА_3 соромиться своєї матері, він втікає від неї. Із квартири її попросили виїхати, оскільки вона утворила значну заборгованість після того, як стали субсидію стали платити грошовими коштами.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона дружина позивача та бабуся ОСОБА_3 . Із відповідачкою вона перебуває у неприязних стосунках. Онук не хоче зустрічатися із матір`ю. Мати ображає дитину. Відповідачка отримує пенсію дитини, проте дитині не дає. Вони купили квартиру, де відповідачка проживала, стіл та диван. До відповідачки приходили чоловіки, вона розмовляє російською мовою. Влітку 2023 року онук був у них. Коли пішов на кілька днів додому, попросив, щоб вони його забрали. Вони приїхали за дитиною, проте відповідачка його не відпускала. Вона не виховувала належно дитину. Дитину треба підтягувати у навчанні. Відповідачка купила куртку синові, проте вони купили кросівки, джинси, лікували дитину. У грудні 2023 року онук лежав у лікарні. Відповідачка прийшла його відвідувати, проте дитина просила не пускати матір до нього. Із серпня 2023 року онук проживає у них. Відповідачку вони попросила залишити їх квартиру. Вони її виписали із своєї квартири.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він товаришує із позивачем. Він був у квартирі, де проживала відповідачка, оскільки влітку 2023 року там проводили заміну лічильника. У квартирі було брудно. Він чув, що відповідачка вживала нецензурну лайку, його обізвала «алкоголіком». Він знає, що відповідачка вживає алкогольні напої, проте він особисто не бачив цього факту. Йому відомо, що ОСОБА_3 проживає у позивача та не хоче повертатись до матері. Він бачив як позивач привозив відповідачці продукти, а та їх викидала.

Норми права, застосовані судом, аналіз доводів судів, висновки суду

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Частинами першою, другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16 (провадження № 61-29266св18), на яку посилалася заявник у касаційній скарзі, зазначено, що судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не достатньою мірою не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), вказано, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), на яку міститься посилання у касаційній скарзі, зазначено, що під час вирішення судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з частинами першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Заслухана у судовому засіданні дитина ОСОБА_3 вважав, що матір слід позбавити батьківських прав щодо нього, оскільки йому із дідусем краще.

Проте, оцінюючи думку дитини, суд вважає, що малолітній ОСОБА_3 може бути вразливим до маніпуляцій зі сторони дорослих. Фактично дитина проти волі матері, без рішення уповноваженого органу про відібрання дитини від матері, із кінця липня 2023 року проживає у діда із бабою.

Суд вважає, що на думку дитини щодо вирішення цього спору впливає як факт його проживання його з дідом та бабою, які неприязно ставляться до його матері, так і те, що повернутися у житло, де проживав із матір`ю від народження він не має можливості.

Суд вважає, що сама по собі озвучена думка дитини, у даному випадку, не може бути єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам.

Суд враховує, що матір дитини ніколи не втрачала інтересу до своєї дитини.

Відповідачка, хоч і залишилася через дії позивача без фактичної опіки над дитиною, без житла, де проживала із дитиною 12 років, намагалася налагодити стосунки із сином, зустрічала його зі школи, купила куртку, відвідала дитину в лікарні, твердить, що надавала грошові кошти.

Суду не надано рішення про відібрання дитини, чи іншої правової підстави зміни місця проживання дитини.

Суду також не надано доказів, що мали місце випадки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, в тому числі і за наслідками заяви Єленця від 31.07.2023.

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бердичівської міських ради у висновку від 15.11.2023 вважав, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 , а тому є доцільним позбавлення її батьківських прав щодо дитини (а.с. 81-83).

У висновку орган опіки та піклування вказав, що було встановлено, що дитина проживає із дідусем та бабусею. Дитина не заперечила проти позбавлення матері батьківських прав. Дитина вказала, що мати зловживає спиртними напоями. ОСОБА_2 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини пояснила, що займається вихованням сина, створює йому належні умови, цікавиться його навчанням, що вона хороша мати, а ОСОБА_1 налаштовує дитину проти неї.

Суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування, вважаючи його необґрунтованим.

Орган опіки та піклування, надаючи висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, фактично застосувавши крайні захист впливу до матері, не перевірив матеріали, які б характеризували відповідачку, її умови проживання, не з`ясував чи мав місце факт притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, не перевірив правової підстави проживання дитини із бабусею та бабусею, не перевірив чи була надана допомога ОСОБА_2 відповідними службами, якої вона потребувала, що вбачається із висновку оцінки потреб сім`ї, долученого до позову. При винесенні висновку не враховано заперечення матері щодо позбавлення її батьківських прав.

Суд вважає неприйнятним вживання алкогольних напоїв в присутності дитини та зазначає, що дитина має право на безпечне та комфортне середовище для зростання.

Проте, суду не надано доказів, що відповідні служби, встановили факт невпорядкованої поведінки матері дитини, що негативно вплинуло на виховання дитини.

Судом також не встановлено, що із відповідачкою відповідними службами проводилася робота щодо її неналежного виконання батьківських обов`язків, вживання алкогольних напоїв, та що це не дало позитивних наслідків.

Суд бере до уваги факт позитивної характеристики відповідачки за місцем роботи, те, що відповідачка працює, має житло для проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, не втратила інтересу до сина.

Тому, за таких встановлених обставин, оскільки позивач не довів умисного ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_3 із 2017 року дотепер, суд на даний час не вбачає підстав, передбачених частиною першою статті 164 СК України, для застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення її батьківських прав.

Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки такий висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками.

Таким чином, оскільки поведінка відповідачки загалом свідчить про її спроможність та волевиявлення виконувати свої материнські обов`язки, а також з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання матері брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд в контексті конкретних обставин цієї справи, доходить висновку про відмову в задоволенні позову про позбавлення відповідачки батьківських прав.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав та не встановлено, що дитина залишилася без опіки, похідні позовні вимоги про встановлення над дитиною опіки та призначення позивача опікуном дитини, стягнення аліментів, не підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовив, а відповідачка судових витрат не понесла, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідачка - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серія/номер НОМЕР_2 виданий Бердичівським МВ УМВС України в Житомирській області 23.04.2011.

Повний текст рішення складено 25.03.2024

Суддя І.Ю. Хуторна