Номер провадження 2-о/725/430/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернівецька міська рада, про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаною заявою про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно.

Крім того, зазначав, що 16.10.2018 рокувін звернувся до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим ОСОБА_3 - державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори 25 квітня 2005 року за реєстровим № 3-1068 на 4/15 (чотири п`ятнадцятих) часток квартири АДРЕСА_1 , які належали його батькові ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у прийнятті документів для прийняття спадщини та відкриття спадкової справи, оскільки ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, не довів факт постійного проживання із спадкодавцем на час смерті спадкодавця.

Разом з тим, зазначав, що він станом на день смерті батька проживав разом із батьком ОСОБА_2 без реєстрації місця проживання, а також є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, нотаріусом також було встановлено наявність розбіжностей у написанні прізвища батька « ОСОБА_4 » і сина « ОСОБА_5 », що унеможливлює встановлення родинних стосунків з метою нарахування нульової ставки оподаткування, й відповідно з цих підстав йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на вказане, а також на те, що у позасудовому порядку він не в змозі встановити вищевказані факти, просив встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також встановити, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його батьком.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 , підтримала заявлені позовні вимоги, та просила їх задовольнити.

Представник Чернівецької міської радив судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву в якій просила ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , яка є дружиною заявника, суду пояснила, що з 2008 року вона з чоловіком, дочкою та з його покійним батьком проживали разом по АДРЕСА_2 . ЇЇ чоловік був співвласником квартири АДРЕСА_1 , однак не був в ній зареєстрований. Оскільки батько чоловіка мав декілька інсультів та був прикутий до ліжка, її чоловік здійснював за ним догляд до дня його смерті.

Також, в судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що вона проживала разом з матір`ю та вітчимом по АДРЕСА_2 , та її мати ОСОБА_7 допомагала у догляді за батьком вітчима, який помер у 2011 році. В подальшому, після смерті ОСОБА_2 та у зв`язку із конфліктами між заявником та дружиною його брата, її вітчим та мати були змушені змінити місце проживання.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Крім того, ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Чернівці помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне йому на праві власності майно, зокрема на 4/15 (чотири п`ятнадцятих) часток квартири АДРЕСА_1 . При цьому, заявник є співвласником даної квартири, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.

З метою прийняття спадщини, заявник звернувся до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив у прийнятті документів для прийняття спадщини та відкриття спадкової справи, оскільки ОСОБА_9 пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також ним не було доведено факт постійного проживання із спадкодавцем на час смерті спадкодавця.

Зокрема, звертаючись до суду із вказаною заявою, заявник просив про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті, що необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримати яке він на даний час позбавлений можливості у зв`язку із відсутністю відповідних доказів на підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем на день смерті.

Так, відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Враховуючи, що від встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 на час його смерті залежить виникнення у заявника права на спадкування, а діючим законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає, що заява в цій частині підлягає задоволенню й відповідно факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає встановленню.

Щодо вимоги заявника про факту родинних відносин, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Як убачається з матеріалів справи, у правовстановлюючих документах заявника та його батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно містяться розбіжності в частині написання прізвища спадкодавця, у зв`язку з чим він позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_2 а також відсутність документально підтвердженого зв`язку унеможливлює встановленню родинних стосунків з метою нарахування нульової ставки оподаткування, а тому вчинення такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину за таких обставин суперечить законодавству України.

За таких обставин, факт того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , об`єктивно підтверджується наданими заявником письмовими доказами по справі в частині наявності родинних відносин між даними особами, а тому враховуючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт наявності родинних відносин між заявником та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, суд враховуючи вищенаведені норми закону та оцінивши надані заявником письмові докази в їх сукупності, вважає що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 263-265, 280-282, 293-294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як сина та батька.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало