Провадження №2/369/2110/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Волчка А. Я.,

при секретарі Лоу А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки сім`єю без шлюбу, визнання договору недійсним та поділ спільного сумісного майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки сім`єю без шлюбу, визнання договору недійсним та поділ спільного сумісного майна.

Головуючим у даній справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А. Я.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.09.2023 року у вказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

При цьому, 08.02.2024 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про відвід головуючого судді Волчка А. Я. Заява обґрунтована тим, що у відповідача наявна підозра про причетність головуючого судді Волчка А. Я., до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, яке пов`язане з розглядом позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Дана підозра виникла, у зв`язку з тим, що представник позивача ОСОБА_4 раніше була працівником Києво-Святошинського районного суду Київської області та могла вплинути на дії працівників канцелярії під час автоматизованого розподілу судових справ між суддями, щодо позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки останній зловживаючи своїми процесуальними правами подав до Києво-Святошинського районного суду Київської області одночасно два однакових позови між тими самими сторонами, які були зареєстровані системою на різних суддів. У зв`язку з чим відповідачем було подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду, яка суддею Волчком А. Я. не була розглянута. Більше того, відповідач вважає, що головуючий суддя Волчко А.Я. що займає адміністративну посаду голови Києво-Святошинського районного суду сприятиме позивачу та його представнику у розгляді вищевказаної позовної заяви. Тому відповідачем ОСОБА_2 було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до слідчих органів ДБР та НАБУ. За таких обставин відповідач ОСОБА_2 просить задовольнити заяву про відвід.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечував щодо заявленого відводу та вважав його необґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_2 у судове за сідання не з`явилася, про дату час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Суд вислухавши думку учасників провадження, дослідивши заяву відповідача про відвід, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Так, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі, відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України.

Згідно з ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути мотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За змістом ст. 36 Кодексу, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 36 ЦПК України, якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Поза сумнівом, важливим є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві, як зазначає Європейський суд з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. № 33949 у справі "Білуха проти України" ).

На переконання суду, фактами, які свідчать про упередженість судді, можуть бути висловлювання останнього під час судового розгляду або поза ним на користь однієї з сторін; надання або ж демонстрування суддею переваги одних учасників провадження перед іншими; висловлювання щодо результату розгляду ініційованих сторонами питань, створення штучних перешкод у користуванні учасниками провадження своїми процесуальними правами тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, а тому суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Разом з тим, у поданій заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що суддя прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи. Крім того, не наведено інших обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи, передбачених ст.ст.36, 37, 38, 39 ЦПК України.

При цьому, у вказаному провадженні наразі не було проведено жодного судового засідання, а обставини наведені у заяві про відвід судді від 08.02.2024 року є надуманими та не свідчать про упередженість судді.

Зважаючи на викладене, з огляду на мотиви вказані у заяві про відвід, приходжу до висновку, що відвід є необгрунтований.

За приписами ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема у випадку надходження заяви про відвід.

Разом з тим, визнаючи заявлений відвід необґрунтованим, та виконуючи положення ст. 40 ЦПК України, суддя не вважає за необхідне зупиняти провадження у справі.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про відвід судді визнати необґрунтованою.

Заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки сім`єю без шлюбу, визнання договору недійсним та поділ спільного сумісного майна передати для визначення іншого судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Андрій ВОЛЧКО