У Х В А Л А

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 303/1115/23

провадження № 61-3523ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з позовом до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (далі - АТ «СК «Мега-Гарант»), ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, позов задоволено.

Стягнено з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 грн, судовий збір - 1 949,78 грн.

Стягнено із ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 62 685,97 грн, судовий збір - 940,51 грн.

09 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно із частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028, 00 грн.

Предметом позову у справі № 303/1115/23 є відшкодування шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою у розмірі 192 685,97 грн.

Отже, справа № 303/1115/23 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн).

Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що справа має виняткове значення для нього, як учасника, який подає касаційну скаргу, оскільки постановою суду апеляційної інстанції порушені його права.

Стосовно виняткового значення справи для учасника справи, то у цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником.

Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Справа, що має виняткове значення для учасника - це справа, що може бути виокремлена із загальних правил розгляду справ Верховним Судом. Під час розгляду такої справи Верховний Суд може здійснити сукупність процесуальних дій, спрямованих на визначення наявності або відсутності передбачених ЦПК України підстав для перегляду справи в порядку касаційного провадження, з метою усунення встановлених у зв`язку з цим порушень законності попередніх судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, заявник не обґрунтував у чому полягає виняткове значення, та чому його справа має бути виокремлена із загальних правил розгляду справ Верховним Судом. Отже, заявник не обґрунтував необхідності для відкриття касаційного провадження на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська