ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/3137/18

провадження № 22-ц/4809/243/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2023 року (суддя Варакіна Н.Б.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила визнати квартиру, яка розташована по АДРЕСА_1 , спільним майном подружжя набутого під час шлюбу в рівних частках, припинити право власності ОСОБА_1 на частину вказаної квартири, визнати за нею право власності на квартиру та стягнути з неї на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини квартири в розмірі 229192,50 грн.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 05 лютого 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №40.

У період шлюбу, за їх спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2012, зареєстрованого в реєстрі за №373 посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тітаренко Н.В., набуто у власність квартиру за адресою АДРЕСА_1 . За їх спільною згодою право власності на вищезазначене майно зареєстровано на відповідача.

Згідно зі звітом про оцінку житлового приміщення: квартири АДРЕСА_2 , ринкова вартість квартири становить 458385,00 гривень. Розрахунок ціни позову 458385,00 : 2 = 229192,50 вартість частки спірної квартири.

З цих підстав, позивач просила позовні вимоги задовольнити.

03 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що у жовтні 2014 року,у період шлюбу ними було придбано транспортний засіб марки «RENAULTKANGOO», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , який був зареєстрований за ОСОБА_2 05 березня 2018 року спільне проживання між ними припинено, а 10 березня 2018 року без його відома та згоди вказаний транспортний засіб було відчужено на інше ім`я. Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь частину вартості спірного автомобіля в розмірі 73900 гривень.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільним майном подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , в розмірі 229 192 грн, які знаходяться на депозитному рахунку суду.

Припинено право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 .

Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 291 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості автомобіля «RenaultKangoo» 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 в розмірі 55 785 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 739 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволених вимог за первісним позовом, з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що виплата компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за згодою, він таку згоду не надавав. Оскаржуваним рішенням він фактично позбавлений права власності на квартиру. Крім того, суд прийняв рішення стосовно грошової компенсації спираючись на звіт про оцінку житлового приміщення, який був поданий позивачкою у 2018 році. При цьому, судом не надана належна оцінка та не враховано при вирішенні справи по суті експертний висновок, що було складено за ухвалою суду.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що для забезпечення прав позивача, необхідно припинити право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру та присудити йому грошову компенсацію, оскільки фактично квартира перебуває у користуванні позивача.

Рішення в частині вирішення судом зустрічного позову сторонами не оскаржується.

Відповідно до частини першої статей 3, 15, 16 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У загальному розумінні захист цивільних прав необхідно розуміти як передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. У кожній конкретній справі позивач на власний розсуд обирає спосіб (способи) захисту його порушеного, оспорюваного чи невизнаного права.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною третьою статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з усталеною судовою практикою щодо застосування частини п`ятої статті 71, статті 365 ЦК України суд визнає ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності, якщо один із подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій.

Як встановлено судом, за час шлюбу сторони придбали у власність квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Позивач на депозитний розрахунковий рахунок, 31.01.2019 внесла 229 192 грн, як сплата за частку майна.

Разом з тим, ОСОБА_1 згоду на присудження йому грошової компенсації за його частку у праві спільної сумісної власності на квартиру не надавав.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру з присудженням грошової компенсації, оскільки такої згоди він не надавав.

Враховуючи те, що сторони не дійшли згоди щодо отримання грошової відносно неподільної речі, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для визнання за кожним з подружжя право власності на 1/2 частину вказаного майна, залишивши спірну квартиру у спільній частковій власності подружжя.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2023 року скасувати в частині задоволених вимог ОСОБА_2 щодо стягнення компенсації вартості частини квартири, припинення права власності ОСОБА_1 на квартиру та визнання права власності на квартиру за ОСОБА_2 , ухвалити в цій частині нове рішення.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати:

-за ОСОБА_1 право власності на частки квартири АДРЕСА_2 ;

-за ОСОБА_2 право власності на частки квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5 075 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.03.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Дуковський