КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ск/824/15/2024
справа №824/3/2024
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі

судді судової палати з розгляду цивільних справах Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою FLO.IT S.R.L.(Італія), яка подана Сич Марією Віталіївною , про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року у справі №284/2023 за позовом приватного підприємства «Тімбер - Трейд» (Україна) до FLO.IT S.R.L.(Італія) про стягнення 43 711,92 євро заборгованості за поставлений товар, а також стягнення арбітражного збору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року стягнуто з FLO.IT S.R.L. (Італія) на користь приватного підприємства «Тімбер - Трейд» (Україна) 43711,92 євро заборгованості за поставлений товар та 3025,36 євро арбітражного збору, що разом становить 46 737,28 євро.

18 січня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява FLO.IT S.R.L. (Італія), яка подана представником Сич Марією Віталіївною , про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року у справі №284/2023.

Заява мотивована тим, що при ухваленні рішення арбітр допустився помилки в оцінці міжнародного права, зокрема в тлумаченні Віденської конвенції 1980 року, на яку посилався сам арбітр. Наслідком неправильного застосування арбітром положень статей 7, 8, 9, 38 та 39, 40 та 46 стали помилкові висновки про необґрунтованість позиції відповідача.

Відповідач мав претензію до товару, яка була достатньою, щоб оцінити його вартість. Скаргу не потрібно було деталізувати, оскільки вона стосується всього товару. Доставлена деревина була неналежної якості, тому вона непридатна для цілей, встановлених покупцем для її використання.

Відповідач жодного разу не сказав, що не хоче платити за товар та готовий його повернути.

Посилається на безпідставність припущень арбітра про те, що товар мав бути попередньо перевірений, оскільки умовами угоди передбачено право покупця до моменту постачання продавцем (до моменту завантаження товару на транспортний засіб), для огляду товару на предмет відповідності товару та пакування умовам договору. Однак, іноземцям не рекомендовано відвідувати державу, в якій оголошено воєнний стан та відбуваються регулярні обстріли, тому обставини не дозволили покупцю оглянути товар.

Вважає, що позивач не поводився сумлінно при виконанні умов договору та, зловживаючи правом, в період воєнного стану скористався ситуацією, відправивши покупцю свідомо бракований товар.

З огляду на вказане, просить прийняти цю заяву та скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року у справі №284/2023 за позовом приватного підприємства «Тімбер - Трейд» (Україна) до FLO.ITS.R.L.(Італія) про стягнення 43 711,92 євро заборгованості за поставлений товар та 3025,36 євро арбітражного збору, що разом становить 46737,28 євро.

Позивач ПП «Тімбер-Трейд» у своїх запереченнях на заяву FLO.ITS.R.L.(Італія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року у справі №284/2023 звертає увагу на те, що подана заява не містить посилання на передбачені статтею 459 ЦПК України підстави для скасування рішення, у зв`язку із чим є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник компанії FLO.IT S.R.L. (Італія) - адвокат Сич М.В. підтримала заяву, просила її задовольнити.

Представник позивача ПП «Тімбер-Трейд» - адвокат Городнича Т.В. заперечувала проти задоволення вимог заяви, посилаючись на необґрунтованість її доводів, просила залишити рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року у справі №284/2023.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи щодо суті поданої заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд приходить до висновку, що така заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Частиною першою статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Тлумачення статті 459 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Державні суди і міжнародний комерційний арбітраж як юрисдикційні форми захисту цивільних прав є незалежними один від одного. Передумовою цього є визнання обов`язковості арбітражної угоди (стаття 3 Нью-Йоркської Конвенції 1958 року, стаття 5 Конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж, статті 7 і 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", пункт 6 частини першої статті 257 ЦПК України).

Правовідносини щодо визнання та виконання рішень міжнародних комерційних арбітражів в Україні врегульовані, крім іншого, Нью-Йоркською Конвенцією, яка набула чинності для України 10 січня 1961 року.

Відповідно до статті ІІІ Нью-Йоркської конвенції кожна держава, яка є її учасницею, визнає арбітражні рішення обов`язковими і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, на якій запитується визнання та приведення до виконання цих рішень, на умовах, передбачених цією Конвенцією.

Також відповідні правовідносини регулюються в Україні й Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж від 21 квітня 1961 року, яка має статус ратифікованої Україною з 25 січня 1963 року (далі - Європейська конвенція).

Водночас арбітражний розгляд справи як інститут приватного вирішення спору не виключає взаємодії із державними судами. Згідно із законодавством України державні суди виконують щодо міжнародного комерційного арбітражу дві функції: функцію сприяння і функцію контролю. Остання передбачає, у тому числі перевірку законності арбітражного рішення, що здійснюється під час розгляду заяви про скасування арбітражного рішення або про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення.

Рішення національного суду про скасування арбітражного рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", частиною другою статті 459 ЦПК України. Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.

При цьому, згідно зі статтею 5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.

Таким чином, під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу, повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Арбітражна угода зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди (постанова Верховного Суду від 17 вересня 2021 року у справі № 824/199/20 (провадження № 61-6786ав21)).

Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди. За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди) (постанова Верховного Суду від 03 березня 2020 року в справі № 920/241/19).

Згідно із пунктом 8.1 Договору №06/08 від 08 вересня 2022 року, сторони, що домовляються зобов`язались вирішувати усі суперечки за даним Договором шляхом переговорів. Усі спори та суперечки, що виникають з даного Договору і не врегульовані погодженням Сторін (або письмовою угодою між Сторонами), розглядаються у Міжнародному комерційному Арбітражному Суді при ТПП України ум. Києві в порядку, передбаченому регламентом даного суду.

Відповідно до пункту 8.2 Договору, в усьому іншому, що не передбачено даним Договором, застосовується діюче законодавство України, що врегульовує правовідносини сторін.

З огляду на наведене, суд вважає, що сторони договору обрали арбітраж як спосіб вирішення спорів, а також визначили компетентний арбітражний суд і матеріальне право. Договір підписаний обома сторонами та недійсним не визнавався.

Доводи заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу зводяться до незгоди з правильністю вирішення спору по суті щодо стягнення заборгованості за поставлений товар і виходить за межі судового розгляду, визначеного частиною другою статті 459 ЦПК України та частиною другою статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

Із змісту оскаржуваного арбітражного рішення вбачається, що обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України від 27 листопада 2023 року по справі № №284/2023, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, не загрожує її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, що спростовує відповідні твердження відповідача у арбітражній справі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених пунктом 2 частини другої статті 459 ЦПК України, пунктом 2 частини другої статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", для скасування оспорюваного заявником рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року у справі №284/2023.

За таких обставин у задоволенні заяви FLO.ITS.R.L.(Італія), яка подана Сич Марією Віталіївною , про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року у справі №284/2023 за позовом приватного підприємства «Тімбер - Трейд» (Україна) до FLO.ITS.R.L.(Італія) про стягнення 43 711,92 євро заборгованості за поставлений товар та 3025,36 євро арбітражного збору слід відмовити.

Відповідно до пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом заяви, не відшкодовуються та покладаються на заявника.

Керуючись ст. 459, 460 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

У заяві FLO.ITS.R.L.(Італія), яка подана Сич Марією Віталіївною , про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року у справі №284/2023 за позовом приватного підприємства «Тімбер - Трейд» (Україна) до FLO.ITS.R.L.(Італія) про стягнення 43 711,92 євро заборгованості за поставлений товар та 3025,36 євро арбітражного збору, що разом становить 46737,28 євро - відмовити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 листопада 2023 року у справі №284/2023 - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Д.О. Таргоній