Провадження №2/522/1399/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої - судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Слободянюк І.Р.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, у якій позивач просить відібрати у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути аліменти на їх утримання, а також стягнути з відповідачів суму судових витрат.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачам 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання призначено на 06 листопада 2023 року.

У підготовче засідання, призначене на 06 листопада 2023 року з`явився представник позивача та представник третьої особи. Інші учасники справи у судове засідання - не з`явилися.

Підготовче засідання відкладено на 11 грудня 2023 року, в подальшому відкладено на 23 січня 2024 року у зв`язку із перебуванням головуючої - у відрядженні.

У підготовче засідання, призначене на 06 листопада 2023 року з`явився представник позивача та представник третьої особи. Інші учасники справи у судове засідання - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Судом поставлено питання про необхідність подання додаткових доказів. Учасники справи, присутні у судовому засіданні вказали на відсутність подання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року підготовче провадження у справі - закрито. Справу призначено до судового розгляду на 19 лютого 2024 року.

У судове засідання призначене на 19 лютого 2024 року з`явився представник позивача та представник третьої особи. Інші учасники справи у судове засідання - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Будь-яких інших заяв або клопотань - не надходило.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис про народження №42 від 23.03.2023 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З копії свідоцтва вбачається, що матір`ю дитини є ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_2 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис про народження №2707 від 29.11.2022 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З копії свідоцтва вбачається, що матір`ю дитини є ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до акту проведення оцінки рівня небезпеки дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 24.08.2023 року спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради, , встановлено наступне: матір`ю дитини є ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_2 . У дитини наявні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною, а саме, травми на голові, обличчі, ліктю та зап`ястку. Дитина має зовнішні ознаки недогляду/занедбаності, а саме, низький рівень гігієни, поруш з дитиною відчувається неприємний запах, дитина одягнута у брудний одяг. Батьки дитини перебувають у невідкладному стані, що є прямою загрозою їх життю та здоров`ю або оточенню, що виражається у запаху алкоголю від них. Батьки від підписання протоколу - відмовилися (а.с.21).

Відповідно до акту проведення оцінки рівня небезпеки дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 24.08.2023 року спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради, , встановлено наступне: матір`ю дитини є ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_2 . У дитини наявні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною, а саме, травми на голові, зап`ястку, лікоть, коліно. Дитина має зовнішні ознаки недогляду/занедбаності, а саме, низький рівень гігієни, поруш з дитиною відчувається неприємний запах, дитина одягнута у брудний одяг. Батьки дитини перебувають у невідкладному стані, що є прямою загрозою їх життю та здоров`ю або оточенню, що виражається у запаху алкоголю від них. Батьки від підписання протоколу - відмовилися (а.с.30).

На підставі цього Служба у справах дітей Одеської міської ради звернулася із поданням до голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про невідкладне відібрання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від батьків - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 без позбавлення батьківських прав (а.с.10).

З подання вбачається, шо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було доставлено до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» ОМР задля забезпечення їх безпеки.

Розпорядженням голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.08.2023 року №304 «Про невідкладне відібрання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від батьків - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 без позбавлення батьківських прав», прийнято рішення про невідкладне відібрання дітей (а.с.8).

Відповідно до п.5 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які страждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585 було проведено оцінку рівня безпеки тини, про що складено відповідний акт.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню.

Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

У ч.ч.1-2 СК України вказано, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

Відповідно до п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

- ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

- жорстоко поводяться з дитиною;

- є хронічними алкоголіками або наркоманами;

- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2022 року у справі № 308/12188/18 вказав, що, що основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Враховуючи наявність небезпеки для дітей у зв`язку із невиконанням (неналежним виконанням батьківських обов`язків), на думку суду, подальше знаходження батьків з дитиною перешкоджатиме їх нормальному фізичному та моральному розвитку, а тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Щодо аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України, Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

З зазначеного вбачається, що якщо позивач просить стягнути аліменти на двох та більше дітей, повинна застосовуватися єдина частка від заробітку відповідача.

Так, старшою дитиною є - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, аліменти у єдиній частці на утримання двох дітей у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, повинні стягувати до досягнення нею повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_7 , після чого, стягнення аліментів на утримання іншої дитини, тобто, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, буде здійснюватися у зміненому розмірі (1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму) до досягнення нею повноліття, тобто, доІНФОРМАЦІЯ_11 , або до повернення дітей - батькам.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 280, 282, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 182-184 СК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від батьків - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь установи чи фізичної особи - опікуна (піклувальника) на утриманні кого будуть знаходитися діти, у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, тобто, з 01 вересня 2023 року до моменту досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_7 , або до повернення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батькам - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання малолітніх дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь установи чи фізичної особи - опікуна (піклувальника) на утриманні кого буде знаходитися дитина у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2039 року та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_11 або до повернення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батькам - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ..

Рішення суду в частині відібрання дітей та стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено та підписано 04 березня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.

19.02.2024