РІШЕННЯ

іменем України

(повне)

18 березня 2024 рокуСправа №451/148/24
Провадження № 2/451/143/24

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання Ференс І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права в порядку спадкування,-

з участю представника позивача ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

01.02.2024 представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Хмільно Радехівського (Червоноградського) району Львівської області помер ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Хмільно, Радехівського району Львівської області померла ОСОБА_8 . Після смерті ОСОБА_8 залишилася спадкова маса, а оскільки заповіт спадкодавцем не складався, мало місце спадкування майна померлої за законом. У склад спадкового майна, після смерті ОСОБА_8 , окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9112 га, що розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району та зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю серії 1ІІ-ЛВ №002622, що виданий 12.04.2000, тобто після смерті ОСОБА_8 . Позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій та повідомлено, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданий відповідно до рішення X сесії III демократичного скликання Радехівської районної Ради Львівської області від 25.02.2000 та зареєстрований 12.04.2000 в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9555, тобто після смерті ОСОБА_8 . Отже, хоч позивач і вступив в оперативне управління спадковим майном ОСОБА_8 , проте, із-за відсутності належних правовстановлюючих документів, спадкових прав у встановленому законом порядку не оформив. Крім того, вказує, що при видачі вищевказаного Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ № 002622, помилково зазначено ім`я власника « ОСОБА_9 », хоча в свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть значиться ім`я « ОСОБА_10 ». Причина неправильного написання ім`я у одну літеру виникла ув`язку із неправильним переведенням імені з російської на українську мови. У зв`язку із наведеним виникає необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Просить суд встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ № 002622 виданий 12 квітня 2000 року на ім`я ОСОБА_11 належить ОСОБА_8 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на земельні ділянки площами 1,5754 га та 0,3358 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району (після адміністративної реформи - Червоноградського району) Львівської області, які належали ОСОБА_8 , на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 002622, виданого 12 квітня 2000 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

05.02.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..

15.02.2024 з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 19.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді від 13.03.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18.03.2024 о 12.00 год. Клопотання представника позивача про допит свідків - задоволено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 просив провести судове засідання у відсутності позивача, позовні вимоги задовольнити та встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ № 002622, виданий 12 квітня 2000 року на ім`я ОСОБА_11 належить ОСОБА_8 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на земельні ділянки площами 1,5754 га та 0,3358 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району (після адміністративної реформи - Червоноградського району) Львівської області, які належали ОСОБА_8 , на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 002622, виданого 12 квітня 2000 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також просив допитати в якості свідка ОСОБА_12 , замість ОСОБА_13 , яка в судове засідання з`явитись не може.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, через засоби поштового зв`язку скерували до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності; позовні вимоги визнають та погоджуються на їх задоволення (а.с.76-83).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що за життя ОСОБА_8 користувалась земельними ділянками площею 1,5754 га та 0,3358 га, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 002622, який виданий 12.04.2000, після її смерті.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що за життя ОСОБА_8 користувалась земельними ділянками площею 1,5754 га та 0,3358 га, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 002622, який виданий 12.04.2000, після її смерті.

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22.12.1976 (а.с.32).

Згідно архівної довідки №К-464 від 31.10.2023 ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 , син Онуфрія та Меленії уклав шлюб 10.02.1933, будинки АДРЕСА_1 , донька Трифона та Емілії, актовий запис №3 за 1933 рік (а.с.29-30).

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження відповідно до статтей 126,133,135 Сімейного кодексу України підтверджується, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є ОСОБА_20 та ОСОБА_8 (а.с.28).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_21 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 21.08.1967 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 26.01.1963 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_21 (а.с.10).

Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 17.09.2019 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Хмільно Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №7 (а.с.27).

ОСОБА_22 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_23 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 29.09.1989 (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 від 13.09.2008 ОСОБА_24 та ОСОБА_22 зареєстрували шлюб 13.09.2008, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №14. Прізвище після реєстрацію шлюбу чоловіка та дружини « ОСОБА_25 » (а.с.18).

ОСОБА_26 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_23 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 30.01.1992 (а.с.25).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_10 від 04.01.2012 ОСОБА_27 та ОСОБА_26 зареєстрували шлюб 04.08.2012, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №5. Прізвище після реєстрацію шлюбу чоловіка та дружини « ОСОБА_28 » (а.с.26).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_23 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_11 від 31.01.1997 (а.с.22).

Як вбачається із повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_12 від 02.11.2019 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Хмільно Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №2 (а.с.31).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади 2023/008128496 від 09.10.2023 (а.с.9).

Рішенням ІІ сесії ХХІІ демократичного скликання Хмільнівської сільської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області від 20.01.1995 «Про погодження проекту роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарського підприємства «Промінь» Хмільнівської сільської ради народних депутатів ухвалено погодити проект роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарського підприємства «Промінь» Хмільнівської сільської ради народних депутатів Радехівського району (а.с.35).

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Радехівської районної ради народних депутатів Львівської області від 08.06.1995 №45 «Про затвердження проектів роздержавлення і приватизації колективних сільськогосподарських підприємств «Червона калина»/ с.Куликів, «Промінь»/ с. Хмільно,/ «Кустин», сільськогосподарського кооперативу «Руденко» земель сільськогосподарського підприємства «Промінь» Хмільнівської сільської ради», затверджено проект роздержавлення і приватизації земель (а.с.36)

Згідно додатка про список осіб, які мають право на середню земельну частку Хмільнівської сільської Ради Радехівського району Львівської області зазначена спадкодавець ОСОБА_11 , якій передана земельна ділянка площею 2,34 га (а.с.37-39).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 002622 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9555 від 12.04.2000, вбачається, що ОСОБА_11 було передано у приватну власність наступні земельну ділянку загальною площею 1,9112 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.33)

Довідкою виданою старостою Хмільнівського старостинського округу В.С.Патан від 21.03.2022 №100, підтверджується те, що ОСОБА_3 , 1989 р.н. змінила своє дівоче прізвище, а саме « ОСОБА_29 » після реєстрації шлюбу з ОСОБА_24 , 1988 р.н. (а.с.19).

Як вбачається із довідки виданої старостою Хмільнівського старостинського округу Лопатинської селищної ради №301 від 20.09.2022 ОСОБА_8 постійно по день смерті проживала і була зареєстрована в житловому будинку по АДРЕСА_2 . У житловому будинку разом із померлою були зареєстровані: ОСОБА_2 1958 р.н., ОСОБА_1 1963 р.н., ОСОБА_30 1970 р.н., ОСОБА_22 1989 р.н., ОСОБА_26 1992 р.н. та ОСОБА_4 1997 р.н. (а.с.34).

Згідно Інформації із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) ОСОБА_8 був виданий сертифікат НОМЕР_13 на підставі Розпорядження Радехівської районної держадміністрації (а.с.40).

Згідно повідомлення виданого в.о. завідувача Радехівської державної нотаріальної контори, завідувача Соснівської державної нотаріальної контори З.Медведюк від 16.02.2022 №85/01-16 ОСОБА_1 видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області і належить ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 немає підстав, так як державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ №002622, виданий відповідно до рішення X сесії III демократичного скликання Радехівської районної Ради Львівської області від 25 лютого 2000 року та зареєстрований 12 квітня 2000 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9555, тобто після смерті ОСОБА_8 (а.с.55).

Як видно із постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій, виданої завідувачем Соснівської державної нотаріальної контори Медведюк З.С. від 12.10.2023 №357/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Хмільнівської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_14 виданий відповідно до рішення X сесії III демократичного скликання Радехівської районної Ради Львівської області від 25 лютого 2000 року, зареєстрований 12 квітня 2000 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 9555, тобто після смерті ОСОБА_8 (а.с.56).

Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 інформація в спадковому реєстрі відсутня (а.с.57).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

А згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України такими фактами можуть бути зокрема факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

При цьому встановлення таких фактів можливе за умови, що вони породжують юридичні наслідки для заявника.

Відповідно до п. 7, 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

З досліджених в судовому засіданні доказів, показань свідків, доводів сторони позивача судом беззаперечно встановлено, факт належності ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ № 002622, який був виданий на ім`я « ОСОБА_11 ».

На час смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року).

Дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 р. у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Органи місцевого самоврядування, відповідно до ст.144 Конституції, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п.5, 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Отже, суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Згідно з Земельним кодексом України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належать: 1) рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; 2) цивільно-правова угода; 3) успадкування земельної ділянки. Особливістю зазначених юридичних фактів є те, що за змістом вони являють собою активні дії органів влади та осіб, які набувають право власності на землю. Ці дії є складними за змістом, їх вчинення регулюється правовими нормами, які в сукупності становлять порядок набуття права приватної власності на землю.

Відповідно до Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України від 26 лютого 1993 р. за N 7 передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність.

Після встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, громадяни одержують Державний акт на право приватної власності на землю, який видається і реєструється відповідною Радою народних депутатів.

Із системного аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що спадкодавцями за життя було вчинено увесь обсяг дій та волевиявлень для набуття у передбаченому законом порядку у власність спірної земельної ділянки.

Державний акт про право приватної власності на землю є актом, що засвідчує набуття права власності, яке виникло на підставі рішення уповноваженого органу влади чи місцевого самоврядування.

Така позиція суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-57цс13 від 19 червня 2013 року, де зазначено, що частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Із системного аналізу зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 за життя було вчинено увесь обсяг дій та волевиявлень для набуття у передбаченому законом порядку у власність спірної земельної ділянки.

Отже, з часу прийняття рішення X сесії III демократичного скликання Радехівської районної Ради Львівської області від 25 лютого 2000 року, земельна ділянка площею 1,9112 га вибула з державної та колективної власності і повторній приватизації не підлягала.

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Судом встановлено, що спадщина померлої ОСОБА_8 , крім іншого, складається, зокрема, із спірної земельної ділянки площею 1,9112 га, яка розташована на території Хмільнівської сільської ради. Спадкоємець ОСОБА_1 після смерті баби ОСОБА_8 спадщину прийняв, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, та зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інших відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями першої черги, судом не встановлено. Водночас, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спадщини не прийняли, в матеріалах справи наявна їх заява про визнання позову, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на земельну ділянку підлягають до задоволення.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати на стороні позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 211, 263, 265 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права в порядку спадкування.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ № 002622 виданий 12 квітня 2000 року на ім`я ОСОБА_11 належить ОСОБА_8 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на земельні ділянки площами 1,5754 га та 0,3358 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району (після адміністративної реформи - Червоноградського району) Львівської області, які належали ОСОБА_8 , на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 002622, виданого 12 квітня 2000 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_15 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_16 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач 3: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_17 , адреса: АДРЕСА_5 ;

Відповідач 4: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_18 , адреса: АДРЕСА_6 ;

Повний текст рішення складено 25.03.2024.

Головуючий суддяПатинок О. П.