Справа № 307/2180/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Варга Дмитро Дмитрович, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року (головуючий суддя Чопик В.В.) у справі № 307/2180/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бедевлянської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконними та скасування наказу, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Варга Д.Д., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 із 1993 року користується земельною ділянкою площею 0,2 га, яка розташована за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Розпорядженням голови Тячівської РДА від 08.09.2007 № 440 (зокрема пунктом 3) ОСОБА_1 надано у власність зазначену земельну ділянку площею 0,2 га, яка розташована за межами населеного пункту Бедевля в урочищі «Котелеб» для ведення особистого селянського господарства (а.с. 135).

26.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства. Водночас до цього клопотання було додано графічні матеріали про бажане місце розташування такої земельної ділянки (а.с. 55).

У зв`язку з цим, наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.08.2019 № 1723-сг позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

На замовлення позивача (згідно з договором від 27.08.2019 № 312) ТОВ «Моя Земля» виготовило проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки, однак завершити свою роботу це товариство не мало можливості, внаслідок накладення іншої земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0104, що підтверджується рішенням кадастрового реєстратора від 17.07.2020 № РВ-020 про відмову ОСОБА_1 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з накладкою (площа співпадіння 72,7721%, а.с. 131, 134).

Як з`ясувалося згодом, відповідачка ОСОБА_2 03.10.2019 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2818 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області.

У зв`язку з цим, наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2019 № 2855-сг надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2818 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с. 80 т. 1).

На замовлення ОСОБА_2 (згідно з договором від 23.12.2019 № 176) Тячівським міськрайонним виробничим відділом ЗРФ ДП «Центр ДЗК» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,2818 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району.

На підставі цього проекту землеустрою такій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:003:0104 та відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру.

Саме ця земельна ділянка кадастровий номер :04:003:0104 накладається на земельну ділянку, яка перебувала у користуванні ОСОБА_1 та яку він мав намір отримати у власність.

Вказував, що ОСОБА_1 на три місяці раніше звернувся з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою (26.07.2019), ніж ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), також позивач раніше отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність 08.08.2019, а ОСОБА_2 тільки 05.11.2019.

Тому вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області мало відмовити ОСОБА_2 у надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відтак, спірний наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2019 № 2855-сг унеможливив одержання позивачем земельної ділянки у власність, є протиправним, порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , який мав розумні законні та виправдані очікування набути майно у власність.

Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просив суд:

1) визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2019 за № 2855-сг;

2) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0104, площею 0,2818 га, що розташована за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області;

3) вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції, посилаючись на висновки Верховного Суду у подібних справах, виходив з того, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку, а першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Варга Д.Д.

Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Зокрема вказує, що спірний наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2019 № 2855-сг та державна реєстрація земельної ділянки унеможливлює одержання позивачем земельної ділянки у власність, є протиправним, порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , який мав розумні законні та виправдані очікування набути майно у власність. При цьому спірна земельна ділянка перебувала у користуванні ОСОБА_1 .

Позиція інших учасників справи

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 та представник Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області рішення суду просили залишити без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2023 головуючим суддею було визначено суддю ОСОБА_4 . Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.08.2023 провадження у справі відкрито.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 09.01.2024 суддю ОСОБА_4 звільнено з посади судді Закарпатського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2024 визначено для розгляду колегію суддів у складі: головуючої (судді-доповідача) Кожух О.А., суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 січня 2024 року справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 11 березня 2024 року о 14 год. 00 хв.

Межі розгляду апеляційним судом та явка учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 11.03.2023, апелянт та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 236-238 т. 2), причини неявки суду не повідомили. Зважаючи на те, що позиція ОСОБА_1 апеляційному суду відома, оскільки викладена у позовній заяві та у апеляційній скарзі, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності апелянта та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представників відповідачів, дослідивши матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків.

Фактичні обставини та застосовані норми права

Встановлено, що розпорядженням голови Тячівської РДА від 08.09.2007 № 440 (зокрема пунктом 3) надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2 га, яка розташована за межами населеного пункту Бедевля в урочищі «Котелеб» для ведення особистого селянського господарства (а.с. 135 т. 1).

Проте таке розпорядження реалізовано не було та відповідного правовстановлюючого документу позивачем не було одержано.

Крім того, на обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався, зокрема, на те, що із 1993 року користується земельною ділянкою площею 0,2 га, яка розташована за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. В той же час, належних та допустимих доказів на підтвердження такого твердження позивача матеріали справи не містять.

Колегія суддів звертає увагу, що приватизація земельних ділянок, які перебували у користуванні громадян, відповідно до ч.ч.1,2 ст 118 ЗК України (тут і далі - в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) здійснювалась на підставі рішень відповідних повноважних органів, які приймались на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Натомість надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, передбачалось у разі одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності відповідно до ч.ч.6-9 статті 118 ЗК України.

26.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням саме про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства та додав графічні матеріали про бажане місце розташування такої земельної ділянки (а.с. 55 т. 1).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.08.2019 № 1723-сг позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки (а.с.56 т. 1).

Проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки розроблявся ТОВ «Моя Земля» згідно з договором від 27.08.2019 № 312.

Також встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 03.10.2019 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2818 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2019 № 2855-сг надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2818 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с. 80 т. 1).

При цьому, колегія зазначає, що у ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст 118 ЗК України (у відповідній редакції).

Під час розгляду заяви ОСОБА_2 такі підстави були відсутні.

На замовлення ОСОБА_2 (згідно з договором від 23.12.2019 № 176) Тячівським міськрайонним виробничим відділом ЗРФ ДП «Центр ДЗК» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,2818 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району.

На підставі цього проекту землеустрою такій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:003:0104 та відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру.

Рішенням кадастрового реєстратора від 17.07.2020 № РВ-020 ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з накладкою на земельну ділянку :04:003:0104 (площа співпадіння 72,7721%, а.с. 131 -134 т. 1).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2024, право власності на цю земельну ділянку зареєстровано за територіальною громадою Бедевлянської сільської ради, державну реєстрацію проведено 23.03.2021 (а.с.241 т. 2).

Зміст статті 79-1 ЗК України свідчить, що метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Також не є визначальним за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.

Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект буде затверджено, якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту.

Такий правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 28 лютого 2020 року у справі № 461/1257/17.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) не вбачала підстав для відступу від цього висновку.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у цій постанові дійшла наступних висновків:

Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процедури отримання права власності (права користування) на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод.

Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту.

Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок у межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України) першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття.

Такі висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16 (провадження № 11-986апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) і підставі відступу від яких колегія суддів не вбачає.

Щодо юрисдикції цього спору колегія суддів зазначає наступне.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, просив захистити своє майнове право на земельну ділянку, посилаючись на те, що земельна ділянка перебувала у нього в користуванні з 1993 року та була йому передана у власність згідно розпорядження голови Тячівської РДА від 08.09.2007 № 440, тому такий спір носить приватноправовий характер та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Такі висновки відповідають позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у справі № 1540/5027/18 (адміністративне провадження № К/9901/33480/20).

Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2022 року провадження у цій справі було закрито та роз`яснено позивачу його право звернутись із цими позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства. Така ухвала постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.10.2022 була скасована, а справа була направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки колегія суддів вважала, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Висновки апеляційного суду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволені позову.

Свого права користування земельною ділянкою, яке існувало з 1993 року чи з 2007 року, позивач не довів, натомість звертався до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням саме про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність.

За відсутності передбачених законом підстав для відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області було правомірно видано оскаржуваний наказ від 05.11.2019 № 2855-сг, а на підставі розробленого проекту землеустрою було сформовано земельну ділянку, присвоєно їй кадастровий номер :04:003:0104 та відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Варга Дмитро Дмитрович залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2024 року.

Головуюча:

Судді: