Провадження № 2/161/29/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судових засідань Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/10765/23 за позовною заявою адвоката Цирулевського Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Цирулевський Роман Олександрович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 а з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача безпідставно набуті кошти в сумі 50 000 гривень, та судові витрати по справі.

Позивач та його представник, кожен зокрема, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Судом при розгляді справи достовірно встановлено, що на рахунок IBAN НОМЕР_1 , який належить відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були зараховані грошові кошти з рахунку IBAN НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , у загальній сумі 50 000,00 гривень, наступними грошовими переказами: 03 червня 2023 року о 14.25 годин на суму 25 000 гривень, : 03 червня 2023 року о 16.16 годин на суму 20 000 гривень, 03 червня 2023 року о 16.49 годин на суму 5 000 гривень.

Зазначені обставини судом встановлені достовірно, та не заперечувались сторонами по справі.

Однак, сторона позивача як на підставу своїх позовних вимог посилалася на ту обставину, що позивач ОСОБА_1 перерахував грошові кошти в загальній сумі 50 000 гривень через мобільний додаток «Приват24» помилково, не маючи можливості встановити отримувача грошових коштів (а.с. 3), та за відсутності будь-яких правових підстав, за відсутності будь-яких договірних зобов`язань, ділових стосунків тощо (а.с. 1).

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях пояснив, що дійсно грошові кошти в загальній сумі 50 000 гривень надійшли на його банківський картковий рахунок. Однак, вказані грошові кошти надійшли не безпідставно, а в рахунок оплати криптовалютних активів. За наслідком надходження кожного зокрема платежу від ОСОБА_1 ним, ОСОБА_2 було здійснено перерахунок еквіваленту криптовалютного активу USDT, в кількості 481,92… USDT; 602,40… USDT; 120.48… USDT.

Суд звертає увагу, що грошові перекази були здійснені ОСОБА_1 03 червня 2023 року о 14.25 годин на суму 25 000 гривень, 03 червня 2023 року о 16.16 годин на суму 20 000 гривень, 03 червня 2023 року о 16.49 годин на суму 5 000 гривень.

В свою чергу, ОСОБА_2 було здійснено перерахунок криптовалютних активів наступними переказами: в кількості 602,40… USDT 03 червня 2023 року о 14.32 годин; в кількості 481,92… USDT 03 червня 2023 року о 16.23 годин; в кількості 120.48… USDT 03 червня 2023 року о 17.03 годин (всі перекази на ім`я ОСОБА_3 ).

Суд звертає увагу, що всі без виключення платежі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пов`язані хронологічно.

Судом не приймаються до уваги твердження ОСОБА_1 , згідно яких він не мав можливості встановити отримувача грошових коштів під час здійснення платежів 03 червня 2023 року о 14.25 годин на суму 25 000 гривень, 03 червня 2023 року о 16.16 годин на суму 20 000 гривень, 03 червня 2023 року о 16.49 годин на суму 5 000 гривень.

Оскільки є загальновідомим, що отримувач переказу (в даному випадку ОСОБА_2 ) реально може бути визначений платником коштів (в даному випадку ОСОБА_1 ) ще до моменту здійснення платежу.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості встановити отримувача коштів після здійснення першого платежу - 03 червня 2023 року о 14.25 годин на суму 25 000 гривень.

Також суд звертає увагу, що у своїй постанові від 26 вересня 2019 року у справі N 520/4210/18 КЦС ВС дійшов таких висновків.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі N 390/34/17 (провадження N 61-22315сво18) зазначено, що: "добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них".

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі, слід враховувати, що акти цивільного законодавства мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Таким чином позивач, перераховуючи грошові кошти відповідачу, особу якого він мав реальну можливість встановити, з позиції на яку посилається сторона позивача знав, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), а тому поведінка позивача є суперечливою.

В свою чергу, відповідачем наголошується суду, що грошові кошти в загальній сумі 50 000,00 гривень надійшли не безпідставно, а в рахунок оплати відчужених ним криптовалютних активів.

При цьому, і сторона позивача, і відповідач в судове засідання не з`явились, від участі в судовому засіданні та належному доведенні обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень відповідно самоусунулись. Внаслідок чого, суд позбавлений можливості достовірно встановити правовідносини, які виникли між сторонами по справі.

Однак, за встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача коштів в розмірі 50 000 гривень.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 11, 1212 ЦК України, ст.ст. 10-18, 81, 141, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити адвокату Цирулевському Роману Олександровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко