Справа № 367/2587/24
Провадження №2-з/367/73/2024
УХВАЛА

Іменем України

22 березня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову. У вказаній заяві ОСОБА_1 просить до подачі позову вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчинення у будь-який спосіб реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та/або обтяження у будь-який спосіб права власності на нерухоме майно (у тому числі купівля-продаж, дарування, застава (іпотека), міна, тощо), інших речових прав на нерухоме майно, звернення стягнення на майно, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що 23.04.2014 укладено Договір про спільну діяльність між нею, в особі законного представника ОСОБА_2 , який діяв в інтересах малолітньої дитини, та ОСОБА_3 (сторона -1), в особі за довіреністю - ОСОБА_4 , що приєднались до договору про спільну діяльність від 10.04.2014 (далі Договір).

Розділом II додатку І до вкачаного договору встановлений графік здійснення внесків учасників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Розділом ІІІ додатку 1 до вказаного договору встановлені частки учасників, зокрема частка ОСОБА_3 (99.49% частки у спільній діяльності) та ОСОБА_1 (0,51% частки у спільній діяльності - однокімнатна квартира АДРЕСА_2 ).

Також, на підтвердження виконання сторонами своїх зобов`язань та, відповідно, підстави набуття права власності на нерухоме майно, умовами вказаною Договору передбачено підписання наступних документів:

-після закінчення будівельних робіт на об`єкт і, але не пізніше 10 липня 2014 року, сторони підписують акт звірки внесених внесків у спільну діяльність, шо є невід`ємною частиною нього договору, та засвідчує стан виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.5.8 Договору).

-учасникам, які повністю внесли свої внески у спільну діяльність, стороною - 1 видаються нотаріально завірені заяви про повне внесення внеску (п.5.9):

-підбиття підсумків спільної діяльності здійснюється через одночасний поділ об`єкта між сторонами на підставі окремого акта розподілу площ, що підписується сторонами після введення об`єкта в експлуатацію, є невід`ємною частиною цього договору та виконує роль акта приймання-передачі квартир (нежитлових приміщень) (п.7.2 Договору)

Таким чином, підтвердження виконання п.5.8 Договору є виключно свідченням звірення розміру внесених внесків у спільну діяльність, виконання п.7.2 Договору є свідченням узгодження розподілу площ, натомість безпосереднім підтвердженням повного внесення внесків учасником (стороною Договору) є саме нотаріально завірена заява про повне внесення внеску, видана стороною - 1 укладеного Договору, що і є головною підставою для реєстрації права власності

На підтвердження виконання умов укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору про спільну діяльність підписані сторонами наступні документи:

- 10.07.2014 акт звірки внесених учасниками внесків у спільну діяльність згідно договору про спільну діяльність від 10.04.2014, відповідно до якого ОСОБА_1 внесено 168922 грн., виконано фактично 100% (станом на 10.07.2014), чим підтверджено виконання п.5.8 укладеного Договору;

- ОСОБА_4 , яка діє за довіреністю від імені ОСОБА_3 , видано заяву про повне внесення внеску, у тому числі і учасником ОСОБА_1 за квартиру АДРЕСА_2 , посвідчену приватним нотаріусом (па виконання п.5.9 укладеного Договору);

- 29.07.2014 акт розподілу площ житлового будинку та приймання-передачі квартир (нежитлових приміщень) згідно договору про спільну діяльність від 10.04.2014, що підтверджує проведений розподіл квартир та засвідчує виділення заявнику однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , чим підтверджено виконання п.7.2 укладеного договору;

Таким чином, умови укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в особі за довіреністю - ОСОБА_4 , договору про спільну діяльність з боку заявника виконані в повному обсязі, що є підставою для реєстрації права власності та внаслідок чого ОСОБА_1 стала володільцем вказаної квартири

З метою реєстрації права власності на належну ОСОБА_1 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , перед відвідуванням з вказаного приводу реєстратора, було отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме манно, зі змісту якого заявнику стало відомо, що державним реєстратором Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко В.А. внесено запис до Державною реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на належну ОСОБА_1 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_5 (номер запису 51364261).

Підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 68873700 від 15.08.2023.

Дії державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко В.А. щодо реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 суперечать чинному законодавству.

Так, відповідно до внесеної інформації для реєстрації були подані документи: договір про спільну діяльність б/н, виданий 21.05.2014, видавник ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ; акт приймання-передачі б/н, виданий 29.07.2018, видавник ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ; документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину; акт звірки внесених учасниками внесків у спільну діяльність б/н, виданий 10.07.2014, видавник ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ; технічний паспорт, виданий 07.08.2023.

Подані для реєстрації документи не давали змогу встановити набуття права власності у особи, власність за якою було зареєстровано.

Заявник вважає, що взяті для реєстрації документи є невідомого походження, суперечать раніше укладеному між ОСОБА_3 , в особі за довіреністю ОСОБА_4 , з ОСОБА_1 договору про спільну діяльність. Надані для реєстрації документи не містять підтвердження виконання умов договору про спільну діяльність, які могли б бути підставою для проведення державної реєстрації прав власності.

Таким чином, державним реєстратором вчинено реєстрацію права власності з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», за відсутності підтвердження учасником факту внесення внесків у спільну діяльність.

З метою захисту майнових прав заявник звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного реєстратора.

Па підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 14.03.2024 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 22.02.2024, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2024 за №СК-1293-24, Міністерством юстиції України видано наказ №711/5 від 18.03.2024 про задоволення скарги.

Зазначеним наказом визнано прийнятим з порушенням ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 15.08.2023 №68873700 державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко В.А. (пункт 2), виконання наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

Однак, листом від 19.03.2024 за №42003/33.1.1/31-24 Міністерство юстиції України повідомило, що виконання наказу про анулювання оскаржуваного рішення виявилось неможливим, оскільки щодо квартири було прийнято наступне рішення від 14.03.2024 №72069680 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех К.Г., на підставі якого право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 14.03.2024, посвідченого приватним нотаріусом Шех К.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №681, яке не оскаржувалось заявником та не анульовано наказом.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.03.2024 встановлено, що 14.03.2024 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех К.Г. внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 (номер запису 54124683).

Підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72069680 від 14.03.2024. Для реєстрації подано договір дарування №681, виданий 14.03.2024 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех К.Г.

Таким чином, у період розгляду скарги на дії державного реєстратора, за результатами якої визнано прийнятим з порушенням ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення №68873700 від 15.08.2023, на підставі чого власність було зареєстровано за ОСОБА_5 , яким умисно здійснено відчуження права власності за договором дарування на користь ОСОБА_6 .

Очевидно, що недобросовісні дії, які вчиняються відносно оскаржуваної квартири свідчать про їх навмисний характер, направлений на позбавлення позивача власності на спірну квартиру та перешкоджання у поновленні її законних прав.

Враховуючи викладене, у заявника виникла необхідність у захисті своїх прав в судовому порядку шляхом подання позову про оскарження договору дарування №681, виданого 14.03.2024 приватним нотаріусом Бучанського нотаріального округу Київської області Шех К.Г.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшла наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 02.12.2006, міститься роз`яснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначено в п.4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року №4-рп/2011 інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що метою вжиття заходів забезпечення позову є захист матеріально-правових інтересів ОСОБА_1 від можливих недобросовісних дій ОСОБА_6 , за якою наразі зареєстровано право власності на спірну квартиру на підставі договору дарування.

У свою чергу, предметом позову, який заявник ОСОБА_1 має намір подати до суду, є вимога про визнання недійсним цього договору дарування спірної квартири.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову до його подання в даному випадку може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача щодо визнання недійсним договору дарування спірної квартири.

Разом з тим, за приписами ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Звертаючись до суду з вимогою про забезпечення позову, заявник, окрім заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження спірної квартири, просить заборонити вчинення реєстраційних дій щодо цього майна в частині обтяження в будь-який спосіб права власності на вказане майно (у тому числі купівлі-продажу, дарування, застави (іпотеки), міни тощо), реєстраційних дій щодо інших речових прав, звернення стягнення на майно, здійснення інших юридичних правочинів невизначеного обсягу, реєстрації речових прав щодо квартири.

При цьому заявник у цій частині не визначає чіткого обсягу заходів забезпечення позову.

При цьому, до заяви про вжиття заходів забезпечення позову не надано доказів щодо відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання рішень, тощо, стосовно власника спірної квартири ОСОБА_6 , в межах яких на спірне майно може бути звернено стягнення та в подальшому ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_7 про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню та співмірним заходом забезпечення позову в даному випадку є заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та розпорядження спірною квартирою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 151, 153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову - задовольнити частково.

Заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_3 .

У решті заяви про забезпечення позову відмовити.

Роз`яснити заявнику, що за приписами ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Копію ухвали суду направити до відома сторонам по справі, державному реєстратору до виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Я.М. Третяк