УХВАЛА

22 березня 2024 року

м. Київ

справа № 445/353/22

провадження № 61-3498ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання неправомірним акту-розрахунку від 09 лютого 2022 року та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (далі - АТ «ОГС «Львівгаз»), в якому просили визнати неправомірним акт-розрахунок від 09 лютого 2022 року про донарахування позивачам вартості спожитого природного газу за період з 19 червня 2021 року по 18 грудня 2021 року в обсязі 1452,06 м куб. на суму 46 021,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 грудня 2021 року працівниками АТ «ОГС «Львівгаз» було складено акт про порушення № LV002268, яким зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), а саме тріснутий корпус облікового механізму та нечіткий відбиток заводської пломби. За вказане порушення 09 лютого 2022 року відповідачем донараховано позивачам вартість необлікованого об`єму газу за період з 19 червня 2021 року по 18 грудня 2021 року в обсязі 1452 м куб. на суму 46 021,96 грн. Вважає, що рішення про донарахування вартості необлікованого об`єму газу прийнято безпідставно, оскільки суперечить нормам Кодексу газорозподільних систем та порушує права позивача, як споживача. Нарахування необлікованого об`єму природного газу споживачу можливе за умови доведення, що втручання в роботу лічильника газу чи пошкодження на ньому пломби має наслідком те, що облік споживання природного газу не проводиться або проводиться з порушенням. З акту експертизи ЗВТ та/або пломби від 28 грудня 2021 року № 1112 не вбачається, що тріснутий корпус облікового механізму та нечіткий відбиток заводської пломби могло призвести чи призвело до некоректного обліку обсягів спожитого природного газу, а відтак, відповідачем не доведено, що вчинення позивачами дій, внаслідок яких витрата природного газу комерційним вузлом обліку не обліковувалася (обліковувалася частково чи з порушенням законодавства), чи інших дій, що призвели до викривлення даних обліку природного газу.

АТ «ОГС «Львівгаз» подало зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу в сумі 46 021,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 порушила правила користування АТ «ОГС «Львівгаз», оскільки відповідно до акту експертизи ЗВТ від 28 грудня 2021 року № 1112 виявлено втручання в роботу ЗВТ, а саме: порушено цілісність заводського та повірочного тавра на ЗВТ: на фіксаторі пломби заводу-виробника з правої сторони наявні подряпини. Порушена перетиснена (можливо плоскогубці) свинцева пломба заводу - виробника на заглушці для зняття імпульсів. Пошкоджено цілісність лічильного механізму та корпусу: тріснута кришка біля заводських пломб в місцях фіксації до корпусу ЗВТ. Пошкоджено захисні стрічки АТ «Львівгаз» № Л6090620 (номер другої стрічки № 5. пошкоджено, відсутній) стрічки мають ознаки підклеювання, підфарбовані. Збиті грані гвинтів кріплення корпусу облікового механізму. З правої сторони біля заводської пломби кришка підплавлена. Дані пошкодження свідчать про втручання в роботу облікового механізму, що давало можливість змінювати показники на обліковому механізмі або взагалі його знімати.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 19 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «ОГС «Львівгаз» про визнання неправомірним акту-розрахунку від 09 лютого 2022 року відмовлено. Зустрічний позов АТ «ОГС «Львівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Львівгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 46 021,96 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 червня 2023 року - без змін.

У березні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі № 10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання неправомірним акту-розрахунку від 09 лютого 2022 року про донарахування позивачам вартості спожитого природного газу за період з 19 червня 2021 року по 18 грудня 2021 року в обсязі 1452,06 м куб. на суму 46 021,96 грн та стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Справа № 445/353/22 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені судові рішення прийняті у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 445/353/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук