Справа № 541/937/24
Провадження № 2-о/541/74/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Дністрян О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2024 через систему «Електронний суд» до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя. В своїй заяві заявниця зазначила, що дітей немає, спільного майна немає, причина розлучення не змогли знайти спільний інтерес на подальше життя.

Дослідивши подану заяву, приходжу до наступного висновку.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною третьою статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Вказаною нормою Закону чітко визначено випадки, в яких суд може розглядати справи про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження.

Відповідно до статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, зазначено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (стаття 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Отже, спільна заява про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей. Тобто, цей окремий договір, повинен бути поданий до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Проте, всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства дана заява про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження подана не подружжям, а одноособово заявником ОСОБА_1 , що виключає можливість розгляду судом поданої заяви в порядку окремого провадження відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України.

Крім того, всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства дана заява про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження подана заявницею, яка не має дітей у шлюбі з чоловіком. У поданій заяві зазначено, що спільних дітей не мають, що виключає можливість розгляду судом поданої заяви в порядку окремого провадження відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються зокрема справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК України. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених статтею 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до статті 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до статті 110 СК України.

У подружжя, яке не має дітей, розірвання шлюбу здійснюється органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 106 СК України регламентовано розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей.

Так, відповідно до положень статті 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана.

Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Положеннями п. 1 частини першої статті 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Якщо відсутній спір про право, сторони мають право у визначеному законом порядку звернутись зі спільною про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану

Таким чином, суд доходить висновку, що із поданої заяви не вбачається підстав звернення подружжя за спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку частини третьої статті 293 ЦПК, оскільки від шлюбу спільних дітей не мають.

Отже, подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, подавши спільну заяву до суду про розірвання шлюбу, не дотримались вимог статті 107 СК України, в такому випадку, якщо відсутній спір між сторонами та подружжя немає неповнолітніх дітей, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, справа про розірвання шлюбу повинна розглядатись в порядку позовного провадження, якщо існує спір. За заявою подружжя, яке не має дітей, розірвання шлюбу здійснюється органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку статті 106 СК України. Якщо ж один з подружжя не бажає добровільно звернутись до органу реєстрації актів цивільного стану із заявою, то інший з подружжя має право звернутись з позовною заявою про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частини другої статті 186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви.

Враховуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе повернути заявнику судовий збір, сплачений згідно з квитанцією № 6082-2585-7609-8392 від 20.03.2024 року у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.186 ЦПК, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадженні у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, згідно квитанції № 6082-2585-7609-8392 від 20.03.2024р., отримувач: ГУК у Полт.обл/Миргород р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255 , Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0016305, призначення платежу *;101;; Судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. М. Дністрян