Справа № 446/1597/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа № 446/1597/23

Провадження №2/446/586/23

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 ;

представник відповідача ОСОБА_4 ;

третя особа Орган опіки та піклування виконавчого

комітету Добротвірської селищної ради;

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Добротвірської селищної ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

18.07.2023 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_3 , в якій просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування таких позовних вимог зазначає, що 11.09.2020 він зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 . Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що з 16.03.2022 він перебуває на військовій службі в ЗСУ. Вважає, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема зникає із сином не повідомляючи свого місця проживання. Зазначає, що оскільки перебуває на військовій службі, то не може приділяти належну увагу та час синові, але за дитиною доглядає його мати, а він фінансово забезпечує їх, просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки переживає за безпеку та психоемоційний стан дитини.

Ухвалою суду від 19.07.2023 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27.09.2023 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового слухання, для участі в судовому засіданні у режимі відеоконференц зв`язку до суду не звертався.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що сторони у справі перебували у шлюбі де у них народився спільний син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відносини у подружжя погіршилися, то шлюб було розірвано, а починаючи з лютого 2023 мати дитини забрала сина з місця його проживання та перейшла жити до своєї подруги, а згодом проживала в спеціальному центрі ГО «Жіночі перспективи». В подальшому, мати позивача найняла в оренду квартиру в смт. Добротвір, для її проживання та проживання онука. Однак, через те, що відповідачка вела поганий спосіб життя, бабуся викликала представників органу опіки та піклування, які склали акт і зафіксували, що в квартирі був безлад, дитина не доглянута, продуктів не було. Через такі обставини, відповідачка добровільно передала дитину бабусі та мінімізувала свою участь у вихованні дитини. З часу, коли вона віддала дитину бабусі, її умови проживання не покращилися, вона офіційно не працевлаштувалася. Вказує, що відповідачка не провідувала дитину коли син хворів, не прийшла на день народження дитини тощо. Вважала, що такі дії відповідачки свідчать про її ухилення від виховання дитини, а тому її необхідно позбавити батьківських прав.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки вважає, що вона виконувала належно свої батьківські права, проте на даний час не може забезпечити належні умови для виховання дитини, тому дійсно передала дитину на тимчасове виховання до бабусі. Вважає, що позивач хоче позбавити її батьківських прав, щоб звільнитися із військової служби.

Відповідачка підтвердила, що 17.02.2023 вона забрала дитину з місця постійного проживання, так як не хотіла більше жити зі свекрухою і одну ніч вона переночувала у подруги, а згодом жила в гуртожитку в смт. Добротворі та приміщенні, яке було надано ГО «Жіночі перспективи». Зазначила, що в березні 2023 вона поїхала в м. Львів та за допомогою сестри знайшла житло в якому проживала з дитиною, влаштувала дитину у садок, але оскільки дитина не адаптувалася, то за порадою свекрухи, влаштувала дитину у садок в смт. Добротвір та повернулися жити у гуртожиток, де жили раніше, а свекруха дійсно оплачувала їй оренду житла. Зазначила, що коли до неї прийшла служба у справах дітей, то вони звинуватили її у неналежних житлових умовах для виховання дитини, лякали відібранням дитини до притулку, а тому вона погодилася віддати дитину бабусі на три тижні. Після цього, вона поїхала до м. Львова і працевлаштувалася в пабі «Добрий друг», а проживає на орендованій квартирі зі своєю сестрою. Коли вона через три тижні намагалася повернути дитину, то свекруха відмовилася повертати, мотивуючи тим, що вона не створила належних умов для проживання дитини. Такі випадки повторювалися неодноразово, вона чотири рази навідувалася до дитини, проте так і не змогла її повернути, а виклики служби у справах дітей та поліції результату не дали.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, пояснила, що 11.03.2020 ОСОБА_3 уклала шлюб з позивачем в якому у них народився син, вони проживали вдома у позивача. 16.03.2022 позивача призвали на військову службу, після чого їхні відносини стали погіршуватися, проте батьківських прав ніхто нікого не хотів позбавляти. Згодом свекруха попросила ОСОБА_3 з`їхати та орендувала їй кімнату у гуртожитку. Вважає, що свекруха створила такі умови, щоб ОСОБА_3 сама з`їхала від неї. Вказує, що відповідачку змусили підписати заяву про те, що вона віддає дитину на 3 тижні бабусі. Згодом ОСОБА_3 неодноразово намагалася побачитися з дитиною, але їй не давали дитини. Вона різними способами брала участь у житті дитини, а тому не ухилялася. Зазначила, що мати дитини на даний час живе у м. Львові і отримує дохід, працевлаштована, однак дійсно вона не може створити належних умов для виховання дитини, так як не має власного житла, а тому вона не заперечує проти проживання дитини у бабусі, проте заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні позовну заяву підтримала, вказала, що знає відповідачку із січня 2023 року, оскільки вона неодноразово приходила та скаржилася на свекруху на що їй було запропоновано орендувати квартиру та їх соціальний супровід. Після цього, ОСОБА_3 почала проживати у гуртожитку та стала на соціальний супровід. За час проживання у гуртожитку на неї постійно скаржилися сусіди і власник житла. Коли приїжджали працівники органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Добротвірської селищної ради, то складали неодноразові акти про погані умови житла, ніхто за дитиною не доглядав, п`яною відповідачку не бачили, проте в кімнаті було сильно накурено, дитяча їжа валялася по підлозі і було багато мух, тоді працівники служби у справах дітей запропонували відповідачці дати дитину на деякий час бабусі, для того щоб вона навела порядок, на що вона погодилася. Зазначила, що 3 тижні ОСОБА_5 жила своїм життям, порядку в квартирі не наводила, іншого житла не знайшла, не працевлаштувалася, натомість їздила до подруг, дитини не провідувала на підтвердження чого є складені відповідні акти. Рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав обговорювалося багато разів і в кінці було ухвалено рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Допитана в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_1 і матір`ю позивача. Вказала, що після одруження її син і відповідачка проживали у неї вдома, згодом народився онук. Жили добре, але після того, як її син пішов на військову службу їхні відносини погіршилися і відповідачка забрала дитини та пішла проживати в гуртожиток. Зазначила, що відповідачка зв`язалася із поганою компанією, за дитиною не дивилася, дитина була брудною та голодною, тому вона викликала службу у справах дітей і після обстеження умов проживання забрала дитину додому. Коли дитина хворіла, відповідачка не приїжджала та не провідувала дитини, не телефонувала не цікавилася дитиною зовсім. Також зазначила, що коли відповідачка поїхала з дитиною до м. Львова на проживання, то часто телефонувала до неї та скаржилася, на погані умови, тому вона їй сказала вернутися додому, а дитину перевести в садочок в смт. Добротворі, на що вона погодилася. Вказала, що з лютого 2023 року по червень 2023 року відповідачка була з дитиною та жила по різних квартирах, а потім 19.06.2023 дитину залишила їй, а сама поїхала у м. Львів. З цього часу вона приїжджала до дитини 4 рази, але дитина не хотіла йти до неї. Дитину вона виховує сама, син передає їм кошти. Відповідачка не хоче бачитися з дитиною, не приїжджала до сина ні на Свято Святого Миколая, ні на день його народження.

Дослідженими у справі письмовими доказами встановлено таке.

11.09.2020 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.09.2020. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_1 (Т.1, а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 і його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.09.2020 (Т.1, а.с.9).

З довідки від 14.03.2023 № 2658 видно, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військові частині НОМЕР_3 з 16.03.2022 по теперішній час. Згідно службової характеристики, ОСОБА_1 зарекомендував себе як грамотний, дисциплінований та працелюбний військовослужбовець, до службових обов`язків відноситься сумлінно, з високою відповідальністю. (Т.1, а.с. 36-37)

Як доводиться даними Єдиного реєстру судових рішень та не заперечується сторонами у справі, 08.09.2023 Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено, а шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Крім того, судовим наказом Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27.04.2023 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому, рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.02.2024 вирішено звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу виданого Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області від 27.04.2023 у справі №446/641/23 (рішення не набрало законної сили).

Учасники справи визнають ту обставину, що сторони у справі разом з дитиною проживали у в будинку бабусі ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 . Також сторонами визнається та обставина, що починаючи з 16.03.2022 батько дитини ОСОБА_1 не проживає за даною адресою у зв`язку із мобілізацією до ЗСУ, а мати дитини ОСОБА_3 , разом з дитиною ОСОБА_1 починаючи з 17.02.2023 виїхала з цього будинку та деякий час проживала за адресою АДРЕСА_2 .

З огляду на положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, а також на відсутність будь-якого сумніву щодо достовірності таких обставин, вони не підлягають окремому доказуванню.

Судом також встановлено, згідно довідки №1 від 01.11.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно був зарахований здобувачем освіти до Закладу дошкільної освіти ясла-садок № 1 «Струмочок» Добротвірської селищної ради Червоноградського району Львівської області комбінованого типу з 09.05.2023 до 28.08.2023 (Т.1 а.с.144).

З довідки № 51 від 03.11.2023 видно, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зверталася у Громадську організацію «Турбота в дії» з проханням щодо влаштування її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у дитячий простір « ОСОБА_10 », який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . У разі проживання ОСОБА_11 з мамою ОСОБА_12 у м. Львові, її син зможе відвідувати дитячий простір. Після проходження та адаптації ОСОБА_13 буде влаштований у дошкільний навчальний заклад м. Львова (Т.1 а.с.147).

З карти профілактичних щеплень, видно що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проводилися профілактичні щеплення з 21.09.2020 по 05.04.2022 (Т.1 а.с.145-146). Також, як видно з інформованої згоди та оцінку стану здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проведення щеплення від 20.01.2021, 13.01.2021, 20.05.2021, 23.06.2021, 05.04.2022, 19.07.2022, 01.05.2023, то в графі надання дозволу на таке, є підпис ОСОБА_3 (Т.1 а.с.148-149; 176-177; 173-174; 188-189; 195-197; 217-218; 221-223).

Водночас, відповідно до наказу № 7/01-10 від 08.03.2023 виданого комунальним закладом «Центру надання соціальних послуг Добротвірської селищної ради Червоноградського району Львівської області, вирішено взяти на облік сім`ю, яка перебуває у складних життєвих обставинах та проживає на території Добротвірської територіальної громади: ОСОБА_3 (смт. Добротвір). Соціальний супровід розпочато 09.03.2023, що підтверджується договором про надання соціальних послуг № 7 (Т.2 а.с.69-71).

Згідно висновків оцінки потреб сім`ї № 2/23 від 28.03.2023, № 66 від 19.06.2023, № 2/23 від 19.06.2023 в сім`ї ОСОБА_3 , видно, що є постійні конфлікти в сім`ї, невміння матері організовувати умови для комфортного проживання з дитиною, відсутність підтримки, мати не докладає зусиль для забезпечення дитини всім необхідним (Т.2 а.30-40).

А як видно з акту обстеження № 16 від 19.06.2023, складеного начальником служби у справах дітей Добротвірської селищної ради Прокопейко В.М., на звернення власника орендованої квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на час обстеження умов проживання у квартирі було дуже брудно, для виховання дитини нема створених належних умов для проживання та розвитку, стосунки у сім`ї складні, бувають часто конфлікти між батьками дитини та іншими родичами, мама обіцяє виправити своє відношення до дитини та родичів, навести порядок із житлом (Т.1, а.с. 38-39).

З наданих суду доказів видно, що відповідачка ОСОБА_3 добровільно передала свого сина ОСОБА_1 19.06.2023 бабусі ОСОБА_7 . Вказана обставина не заперчується сторонами (Т. 1, а.с. 73).

З актів обстеження умов проживання від 19.07.2023, 18.09.202, 11.10.2023, 30.10.2023 складеного представниками Служби у справах дітей Добротвірської селищної ради видно, що обстеження умов проживання проведено за адресою АДРЕСА_1 . На час обстеження умови проживання були добрі, у будинку було чисто та прибрано, для виховання та розвитку є створені всі належні умови для проживання. Батьки дитини ОСОБА_1 розлучені і між ними триває конфлікт стосовно місця проживання їхньої дитини. За результатами бесіди із ОСОБА_7 , вона виявляє бажання виховувати онука. Дитина забезпечена відповідно до віку, стосунки у сім`ї добрі, бабуся доглядає за дитиною на час служби батька у лавах ЗСУ (Т.1 а.с.105, 109; Т.2 а.с.21-22, 124-125).

З акту оцінки потреб сім`ї/особи № 113 від 19.09.2023, № 2/23 від 19.09.2023 ОСОБА_7 , видно, що з 19.06.2023 онук проживає з бабусею за заявою матері. За час перебування онука у бабусі ознак складних життєвих умов - не виявлено, дитина забезпечена всім необхідним.(Т.2 а.41-48).

Також, у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, а з огляду на відсутність будь-якого сумніву щодо достовірності таких обставин, суд встановив, що відповідачка ОСОБА_3 з моменту передачі дитини на виховання бабусі - ОСОБА_7 , а саме з 19.06.2023 проживає у м. Львові.

З акту обстеження умов проживання від 27.04.2023 проведеного представниками відділу Служби у справах дітей Шевченківського району м. Львова, на підставі звернення ОСОБА_7 , за адресою проживання відповідачки ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 , умови проживання задовільні, в квартирі чисто, прибрано, наявна побутова техніка, меблі, продукти харчування є місце для сну, відпочинку, одяг по сезону, іграшки. Квартира орендована, для дитини наявне місце для сну у випадку повернення дитини до матері, сім`я буде проживати за вказаною адресою (Т.1 а.с.137).

Із довідки з місця роботи виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_14 №1 від 26.09.2023 видно, що ОСОБА_3 дійсно працює у ФОП ОСОБА_14 на посаді прибиральника виробничих приміщень з 26.09.2023 згідно наказу № 8 від 25.06.2023 по теперішній час (Т.1 а.с.85).

Як видно з характеристики виданої ФОП ОСОБА_14 31.10.2023, ОСОБА_15 , 1996 р.н. займає посаду прибиральника виробничих приміщень у закладі «Добрий Друг» з вересня 2023. За час роботи зарекомендувала себе як дуже хороша та відповідальна працівниця. Дисциплінарних попереджень відносно ОСОБА_15 не зафіксовано (Т.1 а.с.144).

З відповіді заступника начальника Національної поліції України Головне управління Національної поліції у Львівській області від 30.10.2023 № 19аз/21/01-2023 видно, що інформація про зареєстровані звернення громадян в ГУНП у Львівській області та його структурних підрозділах, з приводу вчинення правопорушень ОСОБА_1 , не надходило, за автоматизованими обліками МВС та НП України громадянка ОСОБА_3 на території України станом на 23.10.2023 до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, від органів поліції не переховується (Т.1 а.с.142-143).

З відповіді начальника Національної поліції України Головного Управління Національної поліції у Львівській області від 26.10.2023 № Ж-75/оу/01/12-2023 видно, що від громадянки ОСОБА_3 надійшло чотири звернення відносно того, що свекруха перешкоджає їй спілкуватися з її дитиною, не повідомляє їй де її син та чинить перешкоди у забрані її дитини (Т.2 а.с.53-54).

Згідно відповіді начальника Червоноградського районного відділу поліції відділення поліції №1 Національної поліції України Головного Управління Національної поліції у Львівській області від 23.10.2023 № 7742/62/01/11, від 24.10.2023 № 7751/62/01/11-23, за результатами перевірки було встановлено, що факт домашнього насильства не знайшов свого підтвердження, проведено перевірку в ході якої встановлено, що по даному факту відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення (Т.2 а.с.56-57).

20.10.2023 ОСОБА_3 зверталася до Червоноградського районного відділу поліції відділення поліції №1 Національної поліції України Головного Управління Національної поліції у Львівській області із заявою, в якій просила розглянути її інформаційне звернення відносно її свекрухи, яка не дає їй її сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.2 а.с.58-60).

З рапортів майора поліції Червоноградського районного відділу поліції відділення поліції №1 Національної поліції України Головного Управління Національної поліції у Львівській області Ляска М. від 15.09.2023, 11.10.2023, 20.10.2023, 11.10.2023 видно що виїздом ГРПП на місце події було встановлено, що факт домашнього насильства не знайшов свого підтвердження (Т.2 а.с.62-67).

12.02.2024 представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала заяву Службі у справах дітей щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею (Т.2 а.с.107-109).

Здійснивши аналіз зібраних у справі доказів, показів свідка та пояснень учасників процесу, суд дійшов висновку, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 .

Наданий суду представником відповідача ОСОБА_4 аудіозапис розмови (Т. 1 а.с. 230) та протокол огляду аудіозапису розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 03.11.2023. (Т.1 а.с.227-229) суд вважає не належним доказом у розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки такий не містить щодо предмету доказування, а саме виконання чи невиконання відповідачкою її батьківських обов`язків. Тому, такими доказами суд не обґрунтовує дане рішення.

Вирішуючи такий спір суд виходив з положень закону.

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 цієї Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний Суд у своїй послідовній практиці неодноразово вказував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків (Постанови Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17).

Оцінивши встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки не встановлено фактів її злісного ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина.

Так, як видно з обставин справи, починаючи з народження дитини 19.09.2020 і до моменту передання дитини на виховання бабусі 19.06.2023, відповідачка виконувала свої обов`язки по вихованню дитини, зокрема вона самостійно здійснювала догляд за дитиною за місцем проживання, проходила профілактичні медичні обстеження, вживала заходів щодо влаштування дитини у дошкільний навчальний заклад, здійснювала зміну місця свого проживання та пошук роботи разом з дитиною тощо.

Судом не встановлено, що відповідачка за цей час вчиняла будь-які дії, які б несли шкоду для здоров`я чи розвитку дитини. Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 та представник служби у справах дітей, відповідачка не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, ніколи не було зафіксовано фактів психологічного чи фізичного насильства над дитиною.

Тобто, відповідачка ОСОБА_3 у цей період часу не ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, а виконувала такі.

Аналіз обставин справи у період з 19.06.2023 по час звернення до суду також не дає підстав для висновку про те, що відповідачка ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків.

Судом встановлено, що по завершенню трьох тижневого часу, який був обумовлений при передачі дитини на виховання бабусі, відповідачка ОСОБА_3 прийшла за місцем проживання дитини та намагалася забрати сина, таких намагань було чотири, однак вона не змогла забрати дитину, в тому числі і через заперечення бабусі. За цей період життя відповідачка працевлаштувалася прибиральницею виробничих приміщень, де працює з 26.09.2023 по даний час, а також облаштувала умови свого проживання, які згідно висновку відділу Служби у справах дітей Шевченківського району міста Львова від 27.04.2023, є задовільні, в квартирі чисто, прибрано, наявна побутова техніка, меблі, продукти харчування є місце для сну, відпочинку, одяг по сезону, іграшки. Квартира орендована, для дитини наявне місце для сну у випадку повернення дитини до матері, сім`я буде проживати за вказаною адресою.

Більше того, ОСОБА_3 на даний час звернулася до служби у справах дітей щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею, а у судовому засіданні висловила своє розуміння того, що дитині краще проживати в будинку бабці, водночас вона має намір лише бачитися та спілкуватися з дитиною.

Відтак, поведінка відповідачки після 19.06.2023 по час звернення до суду не може бути визнана як самоусунення та ухиляння від виконання батьківських обов`язків, .

Фактично єдиною причиною за твердженням позивача та служби у справах дітей для позбавлення батьківських прав відповідачки є погані житлові умови, безлад та антисанітарія у квартирі, де проживала відповідачка з дитиною за адресою АДРЕСА_2 , а також невміння матері організовувати умови для комфортного проживання з дитиною.

Однак, на думку суду, такі обставини не дають підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки, так як винної поведінки відповідачки у таких негативних для дитини наслідках немає.

З пояснень відповідачки у справі, які не оспорюються іншими учасниками справи встановлено, що вона починаючи з п`яти років проживала зі своїми сестрами у дитячому будинку, оскільки її мати померла, а батько через алкоголізм не займався їх вихованням. Після того, як відповідачка набула повноліття то вона вступила до кулінарного технікуму, де проживала у гуртожитку, а після його закінчення жила на орендованій її сестрою квартирі. В цей час, вона познайомилася з позивачем, завагітніла та вони почали жити разом у його будинку з батьками, де вона не могла знайти порозуміння з мамою чоловіка.

Також, як видно з пояснень сторін у справі та оцінених судом доказів, відповідачка не має власного житла, постійного місця праці та достатнього заробітку для забезпечення потреб дитини, що і зумовило її рішення про передачу дитини на виховання бабці, яка має належні умови для виховання дитини.

ЄСПЛ констатуючи порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у пункті 57 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» вказував, що немає свідчень того, що судові органи якимсь чином аналізували, якою мірою стверджувану незадовільність виховання дітей зумовлювала саме непоправна нездатність заявників забезпечувати належну опіку і піклування, а не їхні фінансові труднощі та об`єктивний стан фрустрації, що можна було виправити за допомогою цільової фінансової та соціальної допомоги й ефективного консультування.

Суд вважає, що обставини життя відповідачки, а саме її життя до народження дитини та після цього, вказують на її об`єктивну неможливість забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини на рівні, який би був визнаний достатнім соціальними службами. Водночас, судом встановлено, що вона не мала будь-якого достатнього соціального захисту та матеріальної підтримки, окрім як тої, що надавалася батьком дитини.

Поведінка відповідачки у таких умовах життя аж ніяк не свідчать про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, а лише вказує на нездатність відповідних органів підтримати її, як соціально незахищену особу, яка опинилася у складних життєвих умовах.

Рішенням виконавчого комітету Добротвірської селищної ради Червоноградського району Львівської області від 27.09.2024 № 76/02-01/23, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини Добротвірської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . З даного висновку видно, що сім`я Лободи знаходиться на обліку у КЗ «Центр надання соціальних послуг Добротвірської селищної ради» як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. При черговому візиті 19.06.2023 за адресою фактичного місця проживання ОСОБА_16 з сином: АДРЕСА_2 , обстежувалися умови проживання сім`ї, внаслідок чого виявлено, що в кімнаті було дуже брудно, речі невпорядковані; у холодильнику зовсім не було їжі. Відтак, умови для проживання та розвитку малолітньої дитини є неприйнятними та такими, що суперечать інтересам дитини. Цього ж дня мати надала письмову згоду на проживання сина з бабусею до вирішення своїх побутових проблем. На час проживання дитини у бабусі здійснювався соціальний супровід. При обстеженні місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено створення добрих умов для проживання, навчання та розвитку дитини відповідно до вікової категорії (Т.1 а.с. 70-73).

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд у даній справі не встановив, що висновок комісії з питань захисту прав дитини Добротвірської селищної ради, містить достатньо обґрунтовані аргументи про ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, як і не містить посилання на вжиті заходи, які були б направлені на покращення умов проживання та будь-якого сприяння матері у вихованні дитини, яка опинилася у складних життєвих умовах.

За таких умов, суд не погоджується з наданим суду висновком, який на думку суду є недостатньо обґрунтований, а позовні вимоги вважає безпідставними і такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

Судові витрати згідно правил ст. 141 ЦПК України необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Добротвірської селищної ради про позбавлення батьківських прав - відмовити повністю.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Повний текст рішення суду складено 01 березня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Т.І. Котормус