Справа №754/2397/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/395/2024
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2024 року місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Журби С.О.,
суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,
за участю секретаря Павлової В.В.,
розглянувши клопотання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи на правову допомогу у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького Олега Леонідовича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Міндель Ірина Валеріївна, про визнання недійсним та скасування протоколу про проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про право власності та витребування з незаконного володіння об`єкту нерухомого майна,
У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького О.Л, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи - АТ «УкрСиббанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Міндель І.В. про визнання недійсним та скасування протоколу про проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про право власності та витребування з незаконного володіння об`єкту нерухомого майна.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва 02 серпня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького Олега Леонідовича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Міндель Ірина Валеріївна, про визнання недійсним та скасування протоколу про проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про право власності та витребування з незаконного володіння об`єкту нерухомого майна відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, позивач направила апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року-без змін.

06 лютого 2024 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мілоцький Олег Леонідович направив клопотання про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу. В обґрунтування клопотання зазначив, що 01 лютого 2019 року між ним та адвокатським бюро «Олега Гуримського» було укладено Договір про надання правової допомоги, на підставі якого адвокатом Гуримським О.В. здійснювався захист прав та представництво інтересів заявника. 01 лютого 2024 року між заявником та Адвокатським бюро «Олега Гуримського» було підписано Додатковий договір №53 до Договору про надання правової допомоги від 01.02.2019 року, відповідно до якого Бюро надало клієнту такі послуги: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - вартість послуги становить 4 300, 00 грн; представництво інтересів приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького О.Л. у судовому засіданні в апеляційному суді - вартість послуги - 3300, 00 грн за 1 судодень. Сторони домовились, що вартість послуги (гонорар), що наведений в п. 1 Додаткового договору, становитиме 7600, 00 грн. Вказує, що заявнику було виставлено рахунок 01.02.20214 року, який був ним оплачений.

На підставі наведеного, просив суд вирішити питання щодо розподілу між сторонами судових витрат на правову допомогу з урахуванням особливостей, визначених ст.ст.141, 452 ЦПК України.

В судове засідання 29.02.2024 року ОСОБА_2 , представник ДП «СЕТАМ» та треті особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вищевказана заява позивача підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно з ст.30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення відповідач подав до апеляційного суду вчасно. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу анонсував попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які витрати очікує понести у зв`язку із розглядом справи в апеляційному суді, і зазначив, що документи, на підтвердження понесених витрат, надасть окремо.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Позивачем не було надано до суду клопотання про зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу. Окрім того, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем не було належним чином доведено неналежності заявлених витрат на правову (правничу) допомогу відповідача чи їх не співмірності. За таких умов у суду відсутні підстави для неприйняття заявленого відповідачем загального розміру витрат на правничу допомогу при апеляційному перегляді справи.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Мілоцького Олега Леонідовича (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 7 600 (сім тисяч шістсот грн) 00 коп.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько