Справа № 183/7546/23
№ 2/183/552/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Аніськової А.В.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, інфляційних втрат, упущеної вигоди,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.01.2024 року, просив:

- стягнути солідарно з відповідачів різницю між заподіяною шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 53177,94 гривні;

- стягнути солідарно з- відповідачів інфляційні витрати та 3% річних у розмірі 5293,84 гривні;

- стягнути з ОСОБА_2 спричинену моральну шкоду у розмірі 20000 гривень;

- стягнути з ОСОБА_2 збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 102000 гривень;

- стягнути солідарно з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 гривень;

- стягнути солідарно з відповідачів витрати на залучення експерта та проведення експертизи у розмірі 3300 гривень та судовий збір у розмірі 2246 гривень

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 01.12.2022 року о 15 годині 15 хвилин на відрізку дороги М-29, 176 км+500м в Новомосковському районі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chevrolet Trax, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачеві.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2023 року у справі № 183/761/23 водія ОСОБА_2 . визнано винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Chevrolet Trax, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до полісу № 6703620 була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс», у зв`язку з чим позивач подав до страхової компанії заяву про страхове відшкодування з відповідними додатками.

22.02.2023 року позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 41572 гривні 06 копійок, однак не погодився з таким розміром страхового відшкодування, тому звернувся до судового експерта ОСОБА_5 , який визначив вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП. Така вартість експертним шляхом розрахована у розмірі 94750 гривень, тому різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою виплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 53177,94 грн. позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку, посилаючись на вимоги ст.ст. 1192, ч.2 ст. 22, ч.1 1166, ч.2 ст. 1187, 1194 ЦК України.

Зазначену суму боргу у розмірі 53177,94 гривні позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, за його підрахунками такі витрати за період з 01.12.2022 року по 21.12.2023 року становлять 5293,84 гривні.

Також позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 спричинену моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 гривень, посилаючись на те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди сам безпосередньо керував транспортним засобом, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя в цілому, приниженням людської гідності, неможливістю користуватися власним транспортним засобом, внаслідок чого був порушений його звичний спосіб життя та соціальні зв`язки.

Вимогу до ОСОБА_2 в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди позивач обґрунтовує тим, що являється фізичною особою-підприємцем, надавав послуги з перевезення документів. Замовник транспортних послуг, на підставі договору з Благодійною організацією «Право на захист», в період з 06.09.2022 року по 31.12.2022 року він сім днів на тиждень надавав послуги з перевезення автомобілем, що був пошкоджений внаслідок ДТП. Зазначені роботи позивач не виконував протягом 30 днів, тому втратив заробіток у розмірі 102000 гривні.

16.08. 2023 року відповідачем по справі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» подано відзив на позовну заяву, в якому повноважний представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідачем-2, на виконання вимог п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу», протягом 10 днів, з метою визначення розміру вартості суми страхового відшкодування, в присутності позивача, було проведено огляд транспортного засобу Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , 05.12.2022 року, про що складено відповідний акт.

Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 20501, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений оцінювачем ОСОБА_6 , ринкова вартість автомобіля Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , 05.12.2022 року складає 698485,32 гривні, вартість відновлювального ремонту становить 68508,69 гривень, значення коефіцієнту зносу складає 0,4295, вартість матеріального збитку складає 44222,06 гривень.

Страховою компанією було визначено страхове відшкодування за пошкодження зазначеного транспортного засобу у розмірі 49873,87 гривень, як суму витрат на проведення відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу. Сума страхового відшкодування була зменшена на розмір податку на додану вартість. Ця сума була зменшена на розмір безумовної франшизи, передбаченої полісом у розмірі 2600 гривень.

22.02.2023 року страховою компанією було затверджено страховий акт про здійснення страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 41622,06 гривень, і того ж дня зазначена сума була перерахована за банківськими реквізитами, зазначеними у заяві позивача про страхове відшкодування.

Таким чином, представник ПАТ «СК «Євроінс» наполягає на відсутності обов`язку приймати до уваги наданий позивачем висновок експерта, оскільки законодавством визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку.

У спорах пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми закону про ОСЦПВ є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно п. 34.3. ст. 34 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідач звертає увагу суду, що ним у передбачений законом строк було організовано огляд транспортного засобу, про що складено відповідний акт огляду та здійснено страхове відшкодування.

Також у відзиві представник відповідача звертає увагу на неможливість стягнення в солідарному порядку непрямих збитків у виді упущеної вигоди, як на тому наполягав ОСОБА_1 , звертаючись до суду з первісним позовом (а.с. 52-100).

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Донець С.О звертає увагу на те, що поданий позивачем висновок експерта № 1901/23 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) від 14.01.2023р. містить чотири різні варіанти розрахунку вартості ремонту (збитків):

-вартість ремонту КТЗ взагалі, якби він був абсолютно новий без фактичного зносу складових частин;

-вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, в т.ч. ПДВ, застосовується за умови ремонту транспортного засобу на спеціалізованій СТО і перерахування коштів страховою компанією напряму СТО;

-вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, без ПДВ, застосовується за умови перерахування коштів потерпілій особі власнику КТЗ напряму;

-вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ розрахункова величина для суду, у разі якщо винна особа у ДТП або його страхова компанія не виплатила потерпілій особі кошти на відновлення автомобіля. Збитки завжди співпадають з вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, в т.ч. ПДВ.

За підрахунками експерта збитки позивача внаслідок ДТП у виді відновлювального ремонту автомобіля складають 71501,85грн., а письмові докази по справі свідчать, що Позивач отримав від Відповідача-2, згідно поліса ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів загальну суму відшкодування 71572,06грн., тобто навіть більше ніж визначено судовим експертом.

Представник відповідача заперечує доводи позивача щодо спричинення моральної шкоди, як і спростовує обґрунтування позивача про наявність упущеної вигоди, посилаючись на наступне.

Згідно із частиною другою статті 224, частиною першою статті 225 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача, що на думку представника відповідача не доведено позивачем.

Заявляючи вимоги про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач посилається на те, що він є фізичною особою-підприємцем, надає послуги з перевезення благодійній організації «Благодійний фонд «Право на захист» на підставі цивільно-правової угоди. Згідно додаткової угоди № 1 від 01.10.2022р. оплата його праці складає 200грн/год. Очікувана кількість годин за договором 679. За підрахунком Позивача він працював 17 годин на день, і за 30 днів вимушеного простою заробив би 102000грн.

До матеріалів справи не надано доказів того, чому саме 30 днів був простій пошкодженого транспортного засобу, з урахуванням завданих пошкоджень, який знаходився на ходу.

Також, до матеріалів справи Позивачем не надано доказів того, скільки коштів він заробив в рамках договору 2022/09 про надання послуг перевезення від 06.09.2022 року в період з 06.09.2022р. по 01.12.2022 року, та з 01.01.2023 року по день подання позову.

Таким чином, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 та стягнути з позивача понесені витрати на правничу допомогу.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 , позивач вже наполягає на тому, що ОСОБА_2 повинна відшкодувати йому різницю між реальною вартістю ремонту автомобіля у розмірі 65635,76 грн., що були визначені судовим експертом, та сумою страхового відшкодування, що за його підрахунками становить 24013,7 гривень. Крім того, позивач заперечує проти визначеного розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 50000 гривень (а.с. 127-135).

У відповіді на відзив ПАТ «СК «Євроінс Україна», ОСОБА_1 наполягає на стягненні збитків і зі страхової компанії, з огляду на суму страхового ліміту та вартість матеріального збитку, що був визначений судовим експертом (а.с. 136-144).

Ухвалою суду від 10 липня 2023 року відкрите загальне позовне провадження по справі (а.с. 51).

Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 145).

Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року задоволено клопотання про витребування доказів (а.с. 163).

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року призначено розгляд справи по суті (а.с. 191).

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Карабут М.М. позов ОСОБА_1 підтримала, з підстав, викладених у заяві про уточнення позовних вимог від 03.01.2024 року, а також надала пояснення по суті та просила задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Донець С.А., позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, пред`явленого до його довірителя. Звернув увагу на те, що позивачем не надано доказів понесених фактичних витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу, що унеможливлює стягнення вартості відновлювального ремонту з винної особи. Також, представник відповідача звернув увагу на неможливість стягнення суми збитку, які підрахував позивач у заяві про уточнення позовних вимог, як в солідарному порядку, так і з винуватої особи, позивач перекручує категорії, які визначені судовим експертом для розрахунку збитків. Інші вимоги представник відповідача не визнав, з підстав, викладених у відзиві на позов, та звернув увагу, що саме позивач повинен був доводити розмір упущеної вигоди та її наявність взагалі, а з огляду на те, що благодійна організація не надала жодних доказів на ухвалу про витребування доказів, у суду відсутні підстави для задоволення позову і в цій частині.

Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.12.2022 року о 15.50 годині на трасі М-29, 76 км+500 метрів в Новомосковському районі Дніпропетровської області, з вини водія автомобіля Chevrolet Trax, державний номерний знак НОМЕР_1 ,- ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіль під керуванням ОСОБА_2 отримали механічні пошкодження.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2023 року у справі № 183/761/23 водія ОСОБА_2 . визнано винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 12).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Chevrolet Trax, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до полісу № 6703620 була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс» (а.с. 37, 58), у зв`язку з чим позивач подав до відповідної страхової компанії заяву про страхове відшкодування (а.с. 37,59-63).

05.12.2022 року, представником ПАТ «СК «Євроінс Україна», в присутності ОСОБА_1 , було складено акт огляду транспортного засобу (а.с. 64-62), механічні пошкодження автомобіля Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 зафіксовані на фото таблицях (а.с. 66-76)

01.12.2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було здійснено оцінку вартості збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу на підставі чого 28.12.2022 року складено Звіт № 20501, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату оцінки складає 68508,69 гривень, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 49873,87 гривень, без ПДВ 44222,06 гривень, ринкова вартість автомобіля 698458,32 гривні (а.с. 77-91).

22.02.2023 року ПАТ «СК «Євроінс» затвердило страховий акт № 80040/1/2022, у відповідності до якого визнано розмір страхового відшкодування - 41622,06 гривень (а.с. 92)

Відповідно до платіжної інструкції № 3143 від 22.02.2023 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснено переказ коштів у розмірі 41622,06 грн. на банківський рахунок, визначений позивачем. Призначення платежу: «Страхове відшкодування згідно акту 80040/1/2022 від 22.02.2022 року (а.с. 94).

Правовідносини, що виникли між сторонами, з приводу суми страхового відшкодування, врегульовані наступними нормами закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України: кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України: способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд, вирішуючи позов в частині солідарного стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 матеріального збитку, визначеного позивачем, вважає за доцільне застосувати наступні норми законодавства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страховика покладено обов`язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Матеріали справи місять належні та допустимі докази про те, що ПАТ «СК «Євроінс Україна» вчасно виконали свої зобов`язання щодо направлення свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Таким чином, спеціальний закон визначає випадки, при яких потерпіла особа набуває право на самостійне замовлення експертного дослідження, як і право вимагати від Страховика відшкодування витрат на проведення такого дослідження.

Поданий відповідачем звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу був замовлений страховою компанією, у відповідності до вимог спеціального закону.

Позивачем подано висновок судового експерта Дроздова Ю.В. № 1901/23, складений ним 14.01.2023 року на замовлення ОСОБА_1 від 26.12.2022 року, у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 94750,64 гривні.

Саме з такого розрахунку позивач виходив при зверненні до суду із позовом про відшкодування збитків в солідарному порядку зі страхової компанії та ОСОБА_2 , однак не обґрунтував підстав для застосування цього показника і не застосування коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ.

Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092.

В той же час, у відповідності до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Оскільки, ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом № 6703620 становить 160 000,00 грн., виплата страхового відшкодування не може перевищувати цієї суми. Таким чином, з урахуванням вимог ст. 6, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик повинен був здійснити позивачу виплату страхового відшкодування, яка розраховується як вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством на протязі 90 днів, з дня подання заяви на виплату страхового відшкодування.

Таким чином, ОСОБА_1 не наведено підстав для замовлення 26 грудня 2022 року експертного дослідження, як і не наведено підстав для самостійного залучення експерта, не доведено обов`язок страхової компанії здійснювати виплату страхового відшкодування на підставі визначеної вартості відновлювального ремонту без врахування зносу, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення в солідарному порядку різниці між заподіяною шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 53177,94 гривні, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, як і витрат на залучення експерта у розмірі 3300 грн.

Аналізуючи викладене, сторонами не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_2 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування.

Предметом спору, в тому числі, є відшкодування спричиненої шкоди для відновлення пошкодженого майна, і не дивлячись на обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення цієї шкоди в солідарному порядку, суд, не виходячи за межі позовних вимог, вважає за необхідне розглянути і це питання, з огляду на обсяг поданих доказів. Подібне вирішення позовних вимог, не є виходом суду за їх межі та не порушує приписи частини першої статті 13 ЦПК України.

Крім того, представник позивача протягом судового розгляду наполягала на тому, що коштів, сплачених страховою компанією не достатньо для повного відновлення автомобіля.

Так, відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Однак, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів понесених позивачем витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом, і взагалі чи було проведено ремонт постраждалого автомобіля, у зв`язку із чим, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд керується наступними нормами закону, а саме.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01,§ 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається.

Крім того, особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає і за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Так, аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що обов`язковою підставою для відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є також встановлення судом факту протиправності дії заподіювача шкоди.

У справі, що розглядається, поведінка відповідача ОСОБА_2 , як учасника ДТП, була протиправною, однак, позивачем, в силу ст. 81 ЦПК України не надано належних доказів, які б свідчили, про характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Сама по собі наявність механічних пошкоджень автомобіля позивача з вини відповідача не є безумовною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що позивач не мав можливості використовувати автомобіль саме через наявність механічних пошкоджень, завданих з вини відповідача, а тому в цій частині позову ОСОБА_1 , - слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Вирішуючи позов в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача збитків у вигляді упущеної вигоди, яку позивач оцінив у 102000 гривень, суд керується наступними нормами закону.

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем на підтвердження розміру збитків у вигляді упущеної вигоди подано Договір 2022/09 про надання послуг перевезення від 06 вересня 2022 року, у відповідності до якого фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , як перевізник, бере на себе зобов`язання за плату надавати замовнику Благодійній організації «Благодійний фонд «Право на захист», автотранспортні послуги, а саме здійснювати перевезення документів замовника та представника замовника, що їх супроводжує, транспортними засобами, що належать перевізнику на праві власності або є у його користуванні на законних підставах, в пункти призначення, вказані замовником, а замовник зобов`язується оплатити автотранспортні послуги на умовах цього Договору. Договір діє до 31 грудня 2022 року, відповідно до п.10.1 Договору (а.с. 25-31).

Додатковою угодою № 1 до Договору 2022/09 про надання послуг від 06 вересня 2022 року, що був укладений між Благодійною організацією «Благодійний фонд «Право на захист» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що вартість однієї годи послуг складає 200 гривень, а очікувана кількість годин надання послуг складає 679 годин.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та збитками позивача. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року по справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18) зазначено, що «тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача».

Звертаючись із позовом про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен здійснити точні розрахунки і підкріпити їх відповідними доказами, які безспірно підтверджували б їх розмір, однак цього позивачем зроблено не було.

Наведені позивачем розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, іншими належними і допустимими доказами, що свідчили б про конкретний розмір щогодинного доходу, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснив протиправних дій.

Позивачем також не надано доказів того, що неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток саме у вказаній сумі 102000 гривень, - адже позивачем не доведено, що його діяльність має чітко встановлений розмір оплати, здійснюється за відповідним графіком та тарифами оплати його праці - що унеможливлює перевірити правильність його підрахунків щогодинного доходу.

Між тим, особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі неналежного виконання зобов`язання іншою особою. Позивач обґрунтовуючи суму збитків, вдався до припущення про можливість отримання ним прибутку саме у такому розмірі і саме за той період, тоді як законодавець вимагає доведеності реальної можливості отримання коштів . Позивачем не надано доказів того, що він реально міг отримати саме таку вигоду, здійснюючи виключно перевезення документів замовника тільки на цьому автомобілі і за вказаний ним період.

Так само суду не надано доказів, що в цей період не сталося б інших обставин, враховуючи характер його діяльності, які б перешкодили отриманню ним саме такого прибутку, доводи позивача вказують на наявність лише теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу та не може бути підставою для його стягнення.

Варто звернути увагу, що витребувані судом дані про задекларовані доходи за період 06.09.2022 року містять інформацію про отриманий позивачем у грудні дохід у розмірі 70723 гривні (а.с. 164-165), в той час, як у позові ОСОБА_1 наполягав на тому, що він не міг користуватися автомобілем протягом 30 днів, що ставить під сумнів, що здійснюючи свою підприємницьку діяльність, позивач не мав можливості отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог щодо завдання реальних збитків (упущеної вигоди), як наслідок пошкодження автомобіля відповідачем.

Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 247, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, інфляційних втрат, упущеної вигоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач-1 ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач-2 приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», , місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 102, м. Київ, 03150.

Суддя Сорока О.В.