Справа № 444/613/24
Провадження № 2/444/475/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права власності на частку спадкового майна бувшого колгоспного типу двору та частку у майні двору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права власності на частку спадкового майна бувшого колгоспного типу двору та частку у майні двору з підстав зазначених у позові.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірені (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копії спадкових справ.

Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмову заяву, у якій просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладається на думку суду.

Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду із Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 296, яка зареєстрована 07.05.2007 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачі, зокрема ОСОБА_1 , звернулася до суду про спадкування 2/5 часток спадкового майна в будинку в АДРЕСА_1 , який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого значився її батько ОСОБА_5 .

Також позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися з вимогами про визнання їх права на частку в майні двору, як членів бувшого колгоспного типу двору.

Як передбачено п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Тому, при вирішенні справи суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

З виписки із погосподарської книги Туринківської ї сільської ради (а.с.12-13) вбачається, що станом на 30.06. 1990 року та 15.04.1991 року господарство в АДРЕСА_1 значилося як колгоспний тип двору, головою якого був ОСОБА_5 , а членами двору: дружина ОСОБА_4 та діти ОСОБА_3 (після одруження ОСОБА_6 ), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З довідки Червоноградського МБТІ за №3075 від 11.07.2023 року (а.с.14) вбачається, що будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за колгоспним двором головою якого є ОСОБА_5 на підставі рішення Нестеровського райвиконкому №271 від 15.10.1987 року.

З копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого Туринківською сільськокю радою вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті померла ОСОБА_4 , що також стверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого Туринківською сільською радою (а.с.11).

Про те, що ОСОБА_1 , є дочкою померлої стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданим Вязівським сільЗАГС Нестеровського району. Дошлюбне прізвище " ОСОБА_7 " змінила в зв`язку з одруженням, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 виданим Туринківською сільською радою (а.с.16-17).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Жовківською державною нотаріальною конторою 07.05.2007 року вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 земельну частку (пай) площею 1.63 га, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину будинку із-за відсутності правовстановлюючого документі на померлу та невизначення частки кожного члена двору та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності (а.с. 19).

З належно посвідченої копії спадкової справи № 296/2007 вбачається, що Жовківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 , яка на день смерті проживала з нею, а отже, відповідно до положень ст. 1268 ЦК України є такою що прийняла спадщину та має право на 2/5 частки спадкового майна, яка належала батькові ОСОБА_5 та матері ОСОБА_4 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачі, як члени бувшого колгоспного типу двору також мають право на рівні частки в майні бувшого колгоспного типу двору, головою якого значився ОСОБА_5 і частка кожного складає 1/ 5 в будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно до ст. ст. 1216 1218 ЦК України(в ред. 2003 року) до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до ст. 392 ЦК України (в ред. 2003 року)власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку.

Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Керуючись ст, ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК, 355 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на майно бувшого колгоспного типу двору - на 3/ 5 частки в житловому будинку в АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 57.3 кв.м., житлова 37.3 кв.м., допоміжна 20 кв.м. з такою ж частиною господарських будівель, з яких: 2/5 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/ 5 частки як члена бувшого колгоспного типу двору.

Визнати право власності ОСОБА_2 по 1/5 частці кожного в житловому в житловому будинку в АДРЕСА_1 загальна площа якого 57.3 кв.м., житлова 37.3 кв.м., допоміжна 20.0 кв.м. з такою ж частиною господарських будівель.

Визнати право власності ОСОБА_3 по 1/5 частці кожного в житловому в житловому будинку в АДРЕСА_1 загальна площа якого 57.3 кв.м., житлова 37.3 кв.м., допоміжна 20.0 кв.м. з такою ж частиною господарських будівель.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 13 березня 2024 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.