Провадження № 4-с/761/50/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

за участі:

представника суб`єкта оскарження: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва матеріали скарги ОСОБА_2 на дії, рішення та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни, стягувач: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговуваня житлового фонду Шевченківського району міста Києва» про визнання дій незаконними; скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2023р. ОСОБА_2 (далі по тексту - скаржник/боржник) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, відповідно до якої просила суд:

1.визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.Ю. (далі по тексту - приватний виконавець/суб`єкт оскарження) допущену при наявності суперечки в даних виконавчого листа №761/12769/21 від 24 серпня 2023р. із даними у заяві про відкриття виконавчого провадження від 05 вересня 2023р. Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі по тексту - стягувач) в частині щодо зазначення адреси боржника (номеру квартири), яка полягає у не вчиненні приватним виконавцем дії із повернення стягувачу вказаного виконавчого документу без прийняття до виконання, у не винесенні рішення у виді повідомлення із роз`ясненням стягувачу його права на звернення до суду, який видав виконавчий лист, щодо приведення його у відповідність із вимогами ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016р. «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) в частині номеру квартири боржника, у не відкладенні провадження виконавчих дій в порядку ст. 32 Закону, внаслідок чого за рахунок боржника приватним виконавцем при ігноруванні приписів ст. 432 ЦПК України та функції суду із внесення виправлень у виконавчий документ реалізовано право виконавця на отримання інформації з Реєстру територіальної громади міста Києва з послідуючим стягненням з боржника додаткових витрат в сумі 200 грн, накладено арешт на кошти в тому числі і на пенсію , накладено арешт на майно боржника, здійснено виклик боржника на 27 жовтня 2023р., яка є людиною похилого віку й інвалідом 1 групи, на прийом до приватного виконавця;

2.визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця в частині обов`язку надати боржнику доступ в Автоматизованій системі виконавчого провадження (далі по тексту - АСВП) до відповіді від 17 жовтня 2023р. з Реєстру територіальної громади міста Києва, надану виконавцю на платній основі за рахунок боржника;

3.визнати неправомірними вчинені 17, 19, 21, 23, 24, 28 жовтня 2023р. оскаржувані дії та рішення від 17, 19, 21, 23 жовтня 2023 приватного у вигляді постанов, запитів, вимог, та скасувати винесені приватним виконавцем постанови ВП за НОМЕР_1 від 17 жовтня 2023р. про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди від 17 жовтня 2023р., постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 17 жовтня 2023р., постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 17 жовтня 2023р., постанову про арешт майна боржника від 19 жовтня 2023р., постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 23 жовтня 2023р., оскільки ці постанови є неправомірними і винесені через допущену 17 жовтня 2023р. приватним виконавцем бездіяльність, яка полягає у не вчинення дії із повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання;

4.зобов`язати усунути допущені приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 порушення, в тому числі і порушення нею право боржника, передбаченого ч. 1 ст. 19 Закону (сторони виконавчого провадження і як учасника виконавчого провадження) на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в частині щодо відповіді від 17 жовтня 2023р. з Реєстру територіальної громади міста Києва;

5. винести окрему ухвалу щодо приватного виконавця;

Вимоги скарги обґрунтовано скаржником наступним.

19 жовтня 2023р. з отриманої боржником (засобами поштового зв`язку) постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 17 жовтня 2023р, скаржник дізналась, що Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення від 06 березня 2023р. у справі №761//12769/21, яким задоволено позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Скаржник зазначає, що у виконавчому листі №761/12769/21 на звороті було помилково зазначено адресу боржника як « АДРЕСА_2 » замість вірної адреси, яка вказана у рішенні суду від 06 березня 2023р. як « АДРЕСА_1 ».

16 жовтня 2023р. приватним виконавцем зареєстровано пред`явлену стягувачем заяву від 05 вересня 2023р. із вказаним виконавчим листом, у якій зазначено вірно поштову адресу боржника в частині щодо номеру квартири «116» .

На думку скаржника, при наявності очевидної суперечки між даними виконавчого листа і даними у заяві стягувача в частині щодо зазначення адреси боржника (номеру квартири) приватний виконавець на порушення приписів, передбачених у ст. 2 Закону допустила бездіяльність, внаслідок якої відкрила виконавче провадження № 73066034 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Крім того, на переконання скаржника, постанова приватного виконавця від 17 жовтня 2023р. про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою, після отримання інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва, приватним виконавцем внесено зміни та зазначено вірну адресу ОСОБА_2 в частині номеру квартири - не виправляє описки (помилки) у виконавчому листі суду та не перетворює виконавчий лист, виданий судом з помилкою, на досконалий.

Відтак, у приватного виконавця не було станом на 17 жовтня 2023р. правових підстав для прийняття до виконання виконавчого документа шляхом прийняття постанови НОМЕР_1 про відкриття виконавчого провадження, а її бездіяльність, що оскаржується у сукупності із діями, які полягають у направленні запиту і отриманні за плату відповіді з послідуючим внесенням змін в АСВП із прийняттям послідуючих після відкриття виконавчого провадження свідчать, що виконавець діяла неправомірно.

З огляду на викладене, скаржник зазначає, що приватний виконавець повинна була повернути стягувачу вказаний виконавчий документ без прийняття до виконання, та роз`яснити стягувачу його права на звернення до суду, який видав виконавчий лист, щодо приведення його у відповідність до вимог ч. 1 ст. 4 Закону.

20 листопада 2024р. ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 20 листопада 2023р. скаргу призначено до розгляду.

06 грудня 2023р. на адресу суду надійшли пояснення суб`єкта оскарження, відповідно до яких остання просить суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що приватним виконавцем правомірно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, оскільки, на переконання останньої, помилка в адресі місця проживання боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Також зазначає, що Законом передбачено право виконавця з власної ініціативи виправити допущені у процесуальних документах, винесених в рамках виконавчого провадження граматичні чи арифметичні помилки. А тому, 17 жовтня 2023р., керуючись ст.ст. 8 та 18 Закону, пунктом 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012р. №512/5 (далі по тексту - Інструкція) приватним виконавцем було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, в частині зазначенні вірної адреси боржника. Таким чином, приватний виконавець вважає, що у її діях немає вбачається жодних порушень вимог Закону.

08 лютого 2024р. на адресу суду надійшли пояснення стягувача, у яких зазначено, що оскаржувані дії чи бездіяльність при здійсненні виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 були вчиненні приватним виконавцем відповідно до Закону та в межах повноважень приватного виконавця, а тому в задоволенні скарги боржника необхідно відмовити.

В судовому засіданні представник суб`єкта оскарження заперечував щодо задоволення скарги, просив суд відмовити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин поважності неявки суд не повідомили.

В силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників процесу в судове засідання не перешкоджає розгляду поданої скарги.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 жовтня 2023р. приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, з примусового виконання виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_2 , виданого Шевченківським районним судом м. Києва 24 серпня 2023р. у цивільній справі №761/12769/21 за позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

За змістом ч. 5 ст. 26 цього Закону України, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника-фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

При цьому пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, згідно з ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2023р. приватним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження постановлено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а саме: зазначено адресу боржника як « АДРЕСА_1 » замість « АДРЕСА_2 ». Як вбачається із вказаної постанови, приватним виконавцем було здійснено запит до Реєстру територіальної громади м. Києва для встановлення фактичного місця проживання боржника, та за результатами вказаного запиту, останньою було встановлено вищезазначену адресу проживання боржника.

Пунктом 14 Інструкції передбачено, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (крім випадків отримання виконавцями нових даних, які ідентифікують боржника - фізичну особу, в порядку інформаційної взаємодії автоматизованої системи з державними базами даних і реєстрами), або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018р. у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019р. у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019р. у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Суд відхиляє доводи скаржника щодо неправомірної бездіяльності приватного виконавця, яка полягає у не вчиненні приватним виконавцем дії із повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання, посилаючись у своїй скарзі на невідповідність виконавчого документу вимогам Закону, оскільки на етапі відкриття виконавчого провадження, якщо є всі відомості про особу - боржника по справі (прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, РНОКПП), однак не вірно або неповно зазначено місце проживання боржника, виконавцем вживались дії щодо одержання відомостей, для забезпечення відкриття виконавчого провадження у відповідності до ст. 18 Закону та вчинялись дії щодо зміни (доповнення) реєстраційних даних згідно п. 14 Інструкції, за наслідком отримання вказаних відомостей. Відтак, суд приходить до висновку, що вказана вимога задоволенню не підлягає.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2021р. у справі №686/3941/19 (провадження №61 -13029св20).

Похідні вимоги скарги щодо визнання неправомірними вчинених 17, 19, 21, 23, 24, 28 жовтня 2023р. оскаржуваних дій та рішеннь від 17, 19, 21, 23 жовтня 2023р. приватного виконавця у вигляді постанов, запитів, вимог задоволенню не підлягають, оскільки вказані вимоги залежать від задоволення основої вимоги, в задоволенні якої суд відмовив.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги скарги щодо визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця в частині обов`язку надати боржнику доступ в АСВП до відповіді від 17 жовтня 2023р. та зобов`язання приватного виконавця усунути допущені нею в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 порушення права боржника, передбаченого ч. 1 ст. 19 Закону на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в частині щодо відповіді від 17 жовтня 2023р. з Реєстру територіальної громади міста Києва, оскільки вказані вимоги, на переконання суду, не можуть бути предметом оскарження дій приватного виконавця, оскільки в порядку ст. 447 ЦПК України підлягають розгляду скарги на дії державного виконавця пов`язані з діями (бездіяльністю) пов`язаними безпосередньо з виконанням рішення суду. У свою чергу питання ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження є процедурним, а тому не може оцінюватись в розрізі дій, обумовлених здійсненням або нездійсненням виконавчих дій. При цьому, суд звертає увагу скаржника, що порядок ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Також не підлягає задоволенню вимога скаржника щодо винесення окремої ухвали відносно приватного виконавця, оскільки, враховуючи те, що скаржник скористалась своїм правом щодо оскарження дії та бездіяльність приватного виконавця в порядку визначеним законом, відтак правові підстави для задоволення вказаної вимоги відсутні.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975р., п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29 липня 1998р., п. 37).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і також зазначено, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013р. по справі № 1-7/2013.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, судом встановлено, що у діях приватного виконавця, у розрізі скарги, відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу скаржника на тому, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог скарги ОСОБА_2 у зв`язку з чим у її задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2 на дії, рішення та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни, стягувач: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговуваня житлового фонду Шевченківського району міста Києва» про визнання дій незаконними; скасування постанов - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 15 березня 2024р.

Суддя: