КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3712/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 358/898/23

11 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарях - Смолко А.В., Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 адвоката Наїдка Любомира Володимировича та представника відповідача Медвинської сільської ради Демченка Владислава Валерійовича на рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року та додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Лебединець Г.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради, треті особи: Сільський голова Медвинської сільської ради Сергієнко Ігнатій Петрович, Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Медвинської сільської ради, треті особи: Сільський голова Медвинської сільської ради Сергієнко Ігнатій Петрович, Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 02 серпня 2021 року вона призначена на посаду директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області. На вказану посаду вона була призначена на підставі позитивного висновку конкурсної комісії Медвинської сільської ради та згідно з розпорядженням сільського голови Медвинської сільської ради Сергієнка Ігнатія Петровича .

Зазначала що, починаючи з моменту призначення на посаду, вона, як директор Медвинського ліцею, належним чином виконувала свої посадові обов`язки, не мала негативних відгуків від колег та здобувачів освіти, до дисциплінарної відповідальності тривалий час (до березня 2023 року) не притягувалася. Уповноваженим органом управління Медвинського ліцею є Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Разом з тим, після призначення з 01 червня 2022 року на посаду начальника Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_3 по відношенню до неї, ОСОБА_1 , зі сторони вказаного відділу виникло вкрай неприпустиме відношення, що полягає в упередженому та негативному ставленні, наявності психологічного тиску, перешкоджанні її діяльності, тощо.

Наведене зумовлювало неодноразові конфліктні ситуації, які стосувалися безпосередньо її - ОСОБА_1 , щодо неї постійно вчинялися дії негативного характеру, а саме: проведення «раптових» перевірок, зустрічей з педагогічним колективом, надання додаткових обов`язків, залучення до різних заходів, що не мають відношення ні до її функціональних обов`язків, ні до освітнього процесу, а також інші подібні дії.

Однією з останніх показових подібних ситуацій негативного характеру стало невмотивоване проведення Відділом освіти перевірки стану та організації харчування у Медвинському ліцеї у результаті чого, начебто, були встановлені певні порушення. У зв`язку з цим до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, накладене наказом Відділу освіти від 28 березня 2023 року № 1-к/тм «Про оголошення догани ОСОБА_1 », яка оскаржується у судовому порядку в Богуславському районному суді Київської області (справа № 358/792/23).

В подальшому, 05 червня 2023 року її було звільнено з посади директора згідно з Розпорядженням сільського голови Медвинської сільської ради від 05 червня 2023 року № 76/02.1-17. Фактична підстава звільнення зазначена, як «дії, внаслідок яких у травні 2023 року заробітна плата педагогічним працівникам Медвинського ліцею не була виплачена своєчасно». Правова підстава п.1-1 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Вказане розпорядження вона вважає незаконним, а її звільнення з посади директора ліцею - безпідставним.

Щодо передумов для її незаконного звільнення з посади директора Медвинського ліцею зазначала, що відповідно до наказу директора Медвинського ліцею від 28 серпня 2022 року № 53 «Про проведення тарифікації педагогічних працівників Медвинського ліцею на 2022/2023 навчальний рік» на 2022/2023 навчальний рік працівникам Медвинського ліцею була встановлена надбавка за престижність у розмірі 20%.

Аналогічний розмір надбавки для інших закладів освіти Медвинської сільської ради було затверджено наказом Відділу освіти від 31 серпня 2022 року № 37-од «Про встановлення тарифних розрядів, доплат та надбавок у 2022/2023 навчальному році».

Наказом Відділу освіти від 13 березня 2023 року № 13-од «Про внесення змін до наказу Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради від 31 серпня 2023 (2022) року № 37-од» встановлено з 01 березня 2023 року надбавку за престижність праці в розмірі 5% педагогічним працівникам закладів освіти Медвинської сільської ради; зобов`язано керівників закладів освіти видати відповідні накази та подати до бухгалтерії Відділу освіти, тобто, серед навчального року працівникам Медвинського ліцею мало бути зменшено надбавку за престиж із 20% до 5%, із зобов`язанням директора ліцею видати відповідний наказ.

Надалі, наказом Відділу освіти від 23 травня 2023 року № 27-од «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпорядчих актів Відділу освіти, молоді та спорту»: визнані такими, що втратили чинність: наказ Відділу освіти від 31 серпня 2022 року № 37-од та від 13 березня 2023 року № 13-од та вказано керівникам закладів освіти Медвинської сільської ради до 31 травня 2023 року, зокрема, привести у відповідність із постановами Кабінету Міністрів України та наказами Міністерства освіти і науки України, встановлення конкретних розмірів посадових окладів та доплат і надбавок до них відповідно до чинного законодавства, в межах відповідних фондів заробітної плати (фондів оплати праці), затверджених у кошторисах доходів і видатків.

Також зазначено, що відповідно до рішення сесії Медвинської сільської ради від 05 травня 2023 року № 617-43-VІІІ «Про внесення змін до рішення сесії Медвинської сільської ради від 22 грудня 2022 року № 592-38-VІІІ «Про місцевий бюджет Медвинської територіальної громади на 2023 рік» в межах фонду оплати праці можлива надбавка за престижність становить 10%.

Для виконання даного наказу від 23 травня 2023 року № 27-од Відділ освіти листом від 23 травня 2023 року № 01-23/237 повідомив керівників закладів освіти Медвинської громади, у тому числі директора Медвинського ліцею ОСОБА_1 (позивач у справі), що керівники закладів освіти мають самостійно встановлювати надбавки, а надбавка за престижність вже має становити 10%, а не 20%, тобто, серед навчального року працівникам Медвинського ліцею мало бути зменшено надбавку за престиж із 20% до 10% і ОСОБА_1 , як директора ліцею, зобов`язано видати наказ про зменшення надбавки за престижність праці пеагогічним працівникам Медвинського ліцею.

В листі від 26 травня 2023 року № 147 вона повідомила начальника Відділу освіти про неможливість видання такого наказу, оскільки це суперечитиме законодавству та порушуватиме права працівників.

Також надала начальнику Відділу освіти службову записку від 30 транвя 2023 року № 150, вказавши, що наразі діє наказ директора ліцею від 28 серпня 2022 року № 53, яким встановлена надбавка за престижність у розмірі 20%.

У результаті, начальник Відділу освіти звернулася із доповідною запискою від 31 травня 2023 року № 01-18/291 до Сільського голови Медвинської сільської ради І.Сергієнка , в якій повідомила, що станом на 31 травня 2023 року серед усіх закладів освіти Медвинської сільської ради лише директор Медвинського ліцею ОСОБА_1 не впорядкувала відповідні розпорядчі акти на виконання наказу Відділу освіти від 23 травня 2023 року № 27-од; ОСОБА_1 ігнорує вимоги законодавства та наказ Відділу освіти від 23 травня 2023 року № 27-од щодо встановлення розміру надбавки; через бездіяльність ОСОБА_1 існує загроза невиплати або несвоєчасної виплати заробітної плати педагогічним працівникам Медвинського ліцею.

Надалі, наказом Відділу освіти від 02 червня 2023 року № 29-од «Про зобов`язання керівнику Медвинського ліцею видачі деяких розпорядчих актів», наказано директору Медвинського ліцею Гончар Н.В.: невідкладно видати наказ «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам Медвинського ліцею» у розмірі 10% в межах фонду оплати праці; невідкладно внести відповідні зміни до наказу директора Медвинського ліцею від 28.08.2022 року № 53 «Про проведення тарифікації педагогічних працівників на 2022/2023 навчальний рік».

В свою чергу, вона одразу звернулася до начальника Відділу освіти із листом від 02 червня 2023 року № 156 з проханням роз`яснити, з якого числа в наказі має бути вказано 10% надбавки за престижність в межах фонду оплати праці.

Начальник Відділу освіти листом від 02 червня 2023 року № 295/01-18 повідомила, що 10% надбавки за престижність в межах фонду оплати праці в наказі має бути вказано «з моменту зміни меж фонду заробітної плати, тобто, з моменту набуття чинності відповідним рішенням сесії Медвинської сільської ради 09 травня 2023 року».

02 червня 2023 року вона, ОСОБА_1 , звернулася до начальника Відділу освіти зі службовою запискою № 157, в якій зазначила, що видання наказу директора Медвинського ліцею на виконання наказу Відділу освіти від 02 червня 2023 року № 29-од є неможливим, оскільки суперечить вимогам начальника Відділу освіти щодо дати встановлення 10% надбавки; порушує автономію закладу освіти п.п. 4.4, 4.7 п.4.4 Статуту Медвинського ліцею; суперечить ст.60 Конституції України.

Крім того, ще 31 березня 2023 року педагогічний колектив Медвинського ліцею звернувся з листом за роз`ясненнями до Білоцерківської окружної прокуратури щодо законності відповідного наказу. Вказане звернення було перенаправлено до Центрального міжрегіонального управління праці Державної служби з питань праці. Останнім були надані відповідні роз`яснення листом від 24 квітня 2023 року № Ц/2/1257-3В-23 та повідомлено позивача (директора Медвинського ліцею), що «законних підстав змінювати надбавку за престижність праці у бік зменшення серед навчального року немає».

Позивач вказувала, що умови оплати праці, ставки заробітної плати, посадові оклади педагогічних працівників чітко визначені Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 15 квітня 1993 року № 102.

Тобто, тарифікаційні списки щодо ставок заробітної плати й посадових окладів (у тому числі щодо розміру надбавки за престижність) для педагогічних працівників затверджуються щорічно, не пізніше 5 вересня, а зміни протягом року можуть вноситися виключно у випадках, передбачених пунктом 5 Інструкції № 102, а саме: а) при зміні розміру мінімальної заробітної плати - з дня прийняття рішення урядом; б) при здобутті освіти або поновленні документа про освіту - з дня подання відповідного документа; в) при отриманні відповідної категорії за наслідками атестації - з дня прийняття рішення атестаційною комісією; г) при присвоєнні звань, що дають право на підвищення ставок і посадових окладів, -з дня присвоєння; д) при присвоєнні вченого ступеня кандидата наук - з дня рішення спеціалізованої вченої Ради після прийняття рішення ВАКом України про видачу диплома кандидата наук; е) при присвоєнні наукового ступеня доктора наук - з дня рішення спеціалізованої вченої Ради після затвердження ВАКом України.

Отже, на переконання позивача, рішення сесії Медвинської сільської ради не є належною правовою підставою для зміни в бік зменшення розміру надбавки за престижність у розумінні п. 5 Інструкції № 102. Прийняття цього рішення не може зумовлювати для позивача, як директора Медвинського ліцею, безумовний обов`язок видавати наказ про зменшення такої надбавки. Про вказані обставини позивач повідомила Відділ освіти листом від 26 травня 2023 року № 147 та службовою запискою від 02 червня 2023 року № 157. Аналогічна позиція висловлена у листі-роз`ясненні Центрального міжрегіонального управління праці Державної служби з питань праці від 24 квітня 2023 року № Ц/2/1257-3В-23. Окрім того, у вказаному листі вказано, що позбавлення педогогічних працівників надбавки за престижність змінить умови праці та зменшить розмір оплати праці цих категорій працівників, що призведе до порушення їх прав, передбачених законодавством.

Таким чином, позивач вважала, що, не маючи у розумінні пункту 5 Інструкції № 102, законного права (можливості) для зменшення надбавки за престижність (з 20% до 10%) для педагогічних працівників Медвинського ліцею, вона, як директор Медвинського ліцею, не зобов?язана була виконувати накази Відділу освіти від 23 травня 2023 року № 27-од (загальні дії) та від 02 червня 2023 року № 29-од (індивідульної дії), а відтак, у силу ст.ст. 8, 60 Конституції України, не вчиняла будь-якого порушення трудових обов?язків, що виключає підставу для її звільнення згідно з розпорядженням на підставі п.1-1 ч.1 ст.41 КЗпП України.

При цьому, саме відсутність наказу директора Медвинського ліцею щодо встановлення (зменшення) працівникам надбавки за престижність не могла призвести до невиплати заробітної плати педагогічним працівникам Медвинського ліцею, оскільки бухгалтерія Відділу освіти не була позбавлення можливості здійснити відповідні виплати, що є обов?язком роботодавця, що виключає фактичну підставу для її звільнення згідно з розпорядженням, а саме «через дії, внаслідок яких у травні 2023 року заробітна плата педагогічним працівникам Медвинського ліцею не була виплачена своєчасно».

Крім того, у силу статті 147 КзпП України, звільнення на підставі п.1-1 ч.1 ст.41 КЗпП України є дисциплінарним заходом стягнення, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строку, викладених у статтях 148-149 КЗпП України, а саме: роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, однак, у спірних правовідносинах роботодавець в особі Сільського голови Медвинської сільської ради або ж Відділу освіти не відібрав у позивача письмових пояснень до її звільнення з посади, що вказує на порушення роботодавцем процедури звільнення позивача та недотримання гарантії останньої щодо захисту своїх законних прав та інтересів у сфері трудових відносин.

Посилаючись на те, що підстав для її звільнення за п.1-1 ч.1 ст.41 КЗпП України у роботодавця не було, оскільки вона не вчиняла будь-яких порушень трудових обов?язків, а розпорядження не відповідає вимогам трудового законодавства та є суперечливим за змістом, позивач просила суд: визнати незаконним та скасувати Розпорядження сільського голови Медвинської сільської ради від 05 червня 2023 року № 76/02.1-17 «Про звільнення ОСОБА_1 , директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради»; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради з 06 червня 2023 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, розрахованого з 06 червня 2023 року по дату винесення рішення суду; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн; стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду окремої заяви про винесення додаткового рішення; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць.

Вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивач обгрунтовувала тим, що дії відповідача завдали їй тривалих та значних душевних страждань, був порушений звичний ритм її життя, спричинений значний дискомфорт. Погіршився загальний стан її здоров`я та вона була змушена пройти стаціонарне лікування у терапевтичному відділенні КНП «Лисянська територіальна лікарня». Було порушено її репутацію, як педагогічного працівника, оскільки 13 червня 2023 року на офіційній сторінці Медвинської Територіальної Громади в соціальній мережі «Facebook» було публічно оприлюднено відеозвернення сільського голови щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора Медвинського ліцею. У вказаному зверненні він зазначив, що позивач навмисно вчинила дії щодо невиплати заробітної плати педагогічним працівникам ліцею, свідомо пішла на створення конфлікту, ввела в оману колектив та частину батьків. Так, станом на 15 червня 2023 року із вказаним відеозверненням ознайомилося понад 4000 осіб.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради, треті особи: Сільський голова Медвинської сільської ради Сергієнко Ігнатій Петрович, Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасованоРозпорядження сільського голови Медвинської сільської ради від 05.06.2023 № 76/02.1-17 «Про звільнення ОСОБА_1 , директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради з 05 червня 2023 року.

Стягнуто з Медвинської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 червня 2023 року по 06 вересня 2023 року включно в сумі 35 179,02 грн з урахуванням сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

Стягнуто з Медвинської сільської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Стягнуто з Медвинської сільської ради на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 107,36 грн.

Стягнуто з Медвинської сільської ради на користь держави судовий збір в загальному розмірі 2147,20 грн, з яких 1073,60 грн за позовними вимогами про визнання незаконним, скасування Розпорядження та поновлення на роботі та 1073,60 грн за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу в розмірі 11 494,00 грн з урахуванням сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішеннямБогуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Наїдка Любомира Володимировича про ухвалення додаткового рішення, задоволено частково.

Стягнуто з Медвинської сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 06 вересня 2023 року та додатковим рішенням від 21 вересня 2023 року сторони у справі подали апеляційні скарги.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача Медвинської сільської ради - Демченко Владислав Валерійович просить скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради, треті особи: Сільський голова Медвинської сільської ради Сергієнко Ігнатій Петрович, Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, у зв?язку з чим скасувати додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року у цій справі.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що деякі висновки у рішенні суду першої інстанції є такими, що не відповідають обставинам справи, та судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права (неправильно витлумачено закон).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд правильно встановив, що рішенням Медвинської сільської ради від 05.05.2023 року був зменшений фонд заробітної плати. Це рішення є діючим, тому підлягало виконанню позивачкою. Також суд констатував, що праву позивачки щодо встановлення розміру надбавки за престижність педагогічним працівникам ліцею кореспондується обов`язок видачі відповідного наказу в межах фонду заробітної плати. Свій обов`язок щодо видачі наказу позивачка не виконала, а тому суд правильно вважав твердження позивачки щодо відсутності у неї законних підстав для вилдачі такого наказу необґрунтованими. Відповідно, оскільки позивачка не виконала свій обов`язок та не видала наказ про зменшення надбавки, хоч і повинна була, заробітна плата педагогам була виплачена несвоєчасно, за що її і було звільнено. Таким чином, рішення сільського голови звільнити позивачку було виправданою законною реакцією на протиправну бездіяльність позивачки.

Проте, суд першої інстанції дійшов до неправильних висновків про те, що відповідачем не було відібрано письмових пояснень у позивачки щодо її незаконної бездіяльності, що і стало формальною причиною для суду задовольнити позов частково й поновити позивачку на посаді.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 149 К3пП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. На виконання вищезазначеної норми 31.05.2023 року сільський голова Сергієнко Ігнатій Петрович надіслав директорці Медвинського ліцею ОСОБА_1 доручення №1702.1-19 в якому просив до 16 год. 30 хв. 31 травня 2023 року надати пояснення щодо причин неприведення у відповідність актів Медвинського ліцею із чинним законодавством і неподання своєчасно документів до бухгалтерії Відділу освіти, молоді та спорту для нарахування заробітної плати вчителям ліцею за травень 2023 року, а також просив невідкладно вчинити дії для вчасної оплати бухгалтерією Відділу освіти, молоді та спорту праці педагогічних працівників.

31.05.2023 року позивачка листом № 155 такі пояснення надала, зазначивши, що діє її наказ «Про проведення тарифікації педагогічних працівників на 2022/2023 навчальний рік» від 28.08.2022 № 53 й вносити до нього зміни вона не буде.

Твердження суду першої інстанції про те, що ст.149 К3пП України передбачено відібрання пояснень від працівника саме в межах процедури дисциплінарного провадження не відповідають дійсності, оскільки в згаданій статті немає жодного слова про процедуру дисциплінарного провадження. Норма містить вимогу «до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення», що й було виконано сільським головою. Більше того, ні законами України «Про освіту», «Про повну загальну середню освіту», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», ні актами органів Медвинської громади не передбачена процедура дисциплінарного провадження під час застосування дисциплінарного стягнення щодо керівника закладу освіти. А згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Також висновки суду першої інстанції про те, що в судових засіданнях представник відповідача стверджував, що пояснення у позивачки не відбиралися з огляду на наявне її численне листування з Відділом освіти, молоді та спорту й сільським головою не відповідають дійсності, оскільки представник відповідача навпаки наголошував, що незважаючи на численне листування та переконування позивачки виконати вимоги законодавства й внести зміни до власного наказу (встановити розмір надбавки в межах фонду заробітної плати), сільський голова просив надати пояснення, і позивачка їх надала.

Дисциплінарне стягнення-це передбачена законом міра примусу, що застосовується уповноваженим органом до працівника, який порушив службову дисципліну, тобто, вчинив дисциплінарний проступок. Для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Судом першої інстанції на підставі повного та всебічного розгляду справи й оцінки доказів було встановлено наявність у діях ОСОБА_1 всіх перелічених вище елементів складу дисциплінарного проступку, а тому оскаржуване позивачкою розпорядження є законним і не підлягало скасуванню.

Також зауважує, що навіть якщо б сільський голова не зажадав письмових пояснень від позивачки й вона не надала б їх, то дані обставини не повинні були б бути підставою для скасування дисциплінарного стягнення, оскільки факт порушень підтверджений доказами та встановлений судом.

Принцип невідворотності відповідальності передбачає неминучість настання відповідальності для особи, яка вчинила порушення. Безкарність порушника заохочує на вчинення нових порушень і подає негативний приклад іншим особам. Така правова позиція підтверджена у постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 року у справі № 6 - 2801цс15 де зазначено: «невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами». Теж саме зазначено у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 754/4355/17, від 17.06.2020 у справі № 341/1751/17, від 09.05.2023 у справі № 398/1985/22.

У поданих апеляційних скаргах представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Наїдко Любомир Володимирович просить рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року змінити у мотивувальній частині, виклавши його мотивувальну частину в редакції розділу ІІ апеляційної скарги. Додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року (у частині відмови в задоволенні іншої частини вимог заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу) скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення заяви повністю та стягнути з Медвинської сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 68 004,91 грн.

Апеляційну скаргу в частині оскарження рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року обґрунтовує тим, що наказами Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.05.2023 року № 27-од (загальної дії) та від 02.06.2023 року № 29-од (індивідуальної дії) зобов`язано директора Медвинського ліцею ОСОБА_1 видати наказ щодо встановлення надбавки за престижність педагогічним працівникам Медвинського ліцею шляхом її зменшення з 20 % до 10 %.

Однак, на думку позивача, вона не мала взагалі законного права (можливості) для зменшення надбавки за престижність (з 20% до 10%) для педагогічних працівників Медвинського ліцею посеред навчального року, а тому не зобов`язана була виконувати вказані накази Відділу освіти.

Так, умови оплати праці, ставки заробітної плати, посадові оклади педагогічних працівників чітко визначені Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 15.04.1993 № 102. Відповідно до абз. 4 п. 4 Інструкції № 102, тарифікаційні списки встановленої форми (додатки № 1-3) затверджуються за погодженням із профспілковим комітетом не пізніше 5 вересня і подаються вищестоящому органу управління.

При цьому, згідно з приписами п.5 Інструкції № 102, зміна розмірів ставок заробітної плати з посадових окладів протягом року провадиться: а) при зміні розміру мінімальної заробітної плати - з дня прийняття рішення урядом; б) при здобутті освіти або поновленні документа про освіту- з дня подання відповідного документа; в) при отриманні відповідної категорії за наслідками атестації- з дня прийняття рішення атестаційною комісією; г) при присвоєнні звань, що дають право на підвищення ставок і посадових окладів - з дня присвоєння; д) при присвоєнні вченого ступеня кандидата наук - з дня рішення спеціалізованої вченої Ради після прийняття рішення ВАКом України про видачу диплома кандидата наук; е) при присвоєнні наукового ступеня доктора наук - з дня рішення спеціалізованої вченої Ради після затвердження ВАКом України.

Будь-яких інших підстав для внесення відповідних змін вказаною нормою не передбачено. Тобто, тарифікаційні списки щодо ставок заробітної плати й посадових окладів (у т.ч. щодо розміру надбавки за престижність) для педагогічних працівників затверджуються щорічно, не пізніше 5 вересня, а зміни протягом року можуть вноситися виключно у випадках, передбачених п. 5 Інструкції № 102.

Тобто, відповідне рішення сесії Медвинської сільської ради не могло бути належною правовою підставою для зміни в бік зменшення розміру надбавки за престижність у розумінні п. 5 Інструкції № 102. Прийняття цього рішення не може зумовлювати для позивача, як директора Медвинського ліцею, безумовний обов`язок видавати наказ про зменшення такої надбавки.

Аналогічна позиція висловлена у листі-роз`ясненні Центрального міжрегіонального управління праці Державної служби з питань праці від 24.04.2023№ Ц2/1257-3В-23, у якому зазначено, що «законних підстав змінювати надбавку за престижність праці у бік зменшення серед навчального року немає».

Крім того, у вказаному листі зазначено, що позбавлення педагогічних працівників надбавки за престижність змінить умови праці та зменшить розмір оплати праці цих категорій працівників, що призведе до порушення їх прав, передбачених законодавством. Відповідно до статті 60 Конституції України, ніхто не зобов`язаний виконувати явна злочинні розпорядження чи накази.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини, і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст. 8 Конституції України).

Із наведених норм вбачається, що акти і норми, які суперечать чинному законодавству України заборонено видавати та виконувати. При чому, відповідальність настає як за видання, так і за виконання незаконного розпорядження. Тобто, сумлінний громадянин, який інформований про невідповідність певного акта, зобов`язаний відмовитись від виконання незаконного акту.

Відповідно, безпідставне зменшення набавки за престижність за наказом позивача (у разі його винесення) фактично вважалося б позбавленням педагогічних працівників надбавки за престижність, що порушувало б права таких працівників, а відповідальність за це несла б безпосередньо позивач.

За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 09 травня 2023 року у справі № 398/1985/22 (провадження № 61-1351св23), вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а і можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто, встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Відтак, не маючи, у розумінні п. 5 Інструкції № 102, законного права (можливості) для зменшення надбавки за престижність (з 20% до 10%) для педагогічних працівників Медвинського ліцею, позивач не зобов`язана була виконувати накази Відділу освіти від 13.05.2023 року № 27-од (загальної дії) та від 02.06.2023 року № 29-од (індивідуальної дії).

Однак, всупереч наведеного вище, суд першої інстанції в мотивувальній частині основного рішення зазначив наступне: «з урахуванням зазначеного, суд констатує, що праву позивача, як керівника закладу освіти, щодо встановлення розміру надбавки за престижність педагогічним працівникам ліцею кореспондується обов`язок видачі відповідного наказу в межах фонду заробітної плати. Свій обов`язок щодо видачі наказу позивач не виконала, та суд вважає необґрунтованими твердження позивача щодо відсутності у неї законних підстав змінювати надбавку за престижність праці у бік зменшення серед навчального року».

Такий висновок суду є помилковим, так як в силу вимог ст. ст. 8, 60 Конституції України, позивач не зобов`язана була виносити такий наказ, а тому саме це, насамперед, виключало підставу для її звільнення згідно з відповідним розпорядженням на підставі п.1-1 ч.1 ст.41 К3пП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку щодо визнання незаконним та скасування розпорядження відповідача щодо звільнення позивача, однак, не врахував усіх необхідних мотивів (підстав), то відповідне судове рішення, на думку сторони позивача, підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції апеляційної скарги позивача.

Щодо оскарження додаткового судового рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року зазначає, що позивач звернулася до Адвокатського об`єднання «УНІЛЕКС» з метою одержання професійної правничої допомоги, право на яку передбачено статтею 59 Конституції України (кожен мас право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав).

За результатом такого звернення між Адвокатським об`єднанням «УНІЛЕКС» та позивачем (як клієнтом) було укладено договір про надання правової допомоги № 14/04-23/2 від 14.04.2023. У вказаному договорі сторони погодили, що позивач сплачує гонорар за надану правову допомогу згідно завдання, а також відшкодовує додаткові витрати, пов`язані із забезпеченням належного виконання завдання.

Розмір гонорару визначається сторонами у відповідному додатку до договору (пункт 5.2.). Додатком № 1 до договору сторони погодили розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги у сфері трудових відносин - у розмірі суми в гривні, еквівалентній 100 доларів США за 1 (одну) годину роботи.

На виконання запиту позивача щодо захисту її прав та законних інтересів, які були порушені її звільненням з посади директора Медвинського ліцею, Адвокатське об`єднання «УНІЛЕКС» поетапно (поступово) надавало правничу допомогу позивачу щодо вказаного питання, за результатом чого між сторонами підписувалися відповідні акти приймання-передачі наданої правової допомоги.

Станом на 07.09.2023 року між Адвокатським об`єднанням «УНІЛЕКС» та позивачем було підписано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги (загальний), за яким загальна вартість наданих послуг склала 68 004,91 грн.

Такий акт є узагальним документом, що сформований на підставі раніше підписаних між сторонами актів № 1 від 06.06.2023 року (на 14 627,44 грн), № 2 від 30.06.2023 року (на 22 986,38 грн), № 3 від 31.08.2023 року (на 12 799,01 грн) та № 4 від 07.09.2023 року (на 17 592,08 грн). Разом з тим, позивачем було оплачено 50 412,83 грн вартості наданої Адвокатським об`єднанням «УНІЛЕКС» правничої допомоги, що підтверджується відповідними платіжними документами, що містяться в матеріалах справи.

Так, серед іншого, адвокатом Адвокатського об`єднання «УНІЛЕКС» Наїдком Любомиром Володимировичем в інтересах позивача у червні 2023 року було подано до суду першої інстанції позовну заяву про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Вказана позовна заява викладена на дев`ятнадцяти аркушах паперу та містить у своїй структурі вісім розділів та 4 чотири підрозділи, включаючи прохальну частину.

При цьому, позовна заява викладена у друкованій формі стандартною гарнітурою «Times New Roman», шрифтом розміру 12 друкарських пунктів, а міжстроковий інтервал становить мінімальне значення 1,0 (що виключає штучне збільшення обсягу документу). За змістом позовна заява включає, зокрема, викладення фактичних обставин справи (хронологічний опис спірної ситуації та передумов виникнення) та обґрунтування щодо незаконності звільнення позивача (нормативно-правове обґрунтування правової позиції у взаємозв`язку зі спірними правовідносинами).

Для формування загальної правової позиції позивача у цій справі (у т.ч. у межах написання позовної заяви) було проаналізовано та використано норми матеріального та процесуального права, що містяться в наступних нормативно-правових актах: Конституція України (ст. ст. 8, 60); Цивільний кодекс України (ст. ст. 16, 23); Кодекс законів України про працю (ст. ст., 41, 147, 149, 235,265, 237-1); Кодекс України про адміністративні правопорушення (ст. 41); Кримінальний кодекс Украйни (ст. 175); Закон України «Про оплату праці» (ст. 36); Цивільний процесуальний кодекс України (ст. ст. 53, 141, 175-177); Порядок обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затверджений постановою Кабінету обчислення Міністрів 08.02.1995 № 100 (п. п. 2, 8); Інструкція про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затверджена наказом Міністерства освіти і науки України від 15.04.1993 р. № 102 (п. п. 4, 5).

При цьому, у позовній заяві посилання на відповідні норми права здійснено не беззмістовно, а у прямому співвідношенні до того чи іншого спірного (розглядуваного) питання, із наданням відповідної оцінки, аналізу та власного висновку щодо такого питання.

Також, для формування загальної правової позиції позивача у цій справі (у т.ч. у межах написання позовної заяви) було проаналізовано та використано правові висновки Верховного Суду, що містяться в наступних судових рішеннях: постанова Верховного Суду від 09.05.2023 у справі № 398/1985/22 (щодо визначення грубості порушення працівником трудових обов`язків); постанова Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 499/760/20 (щодо ознак та складу дисциплінарного проступку); постанова Верховного Суду у складі 21.12.2022 у справі № 347/2024/21 (щодо розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни); постанова Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 564/2797/19 (щодо відсутності підстав для звільнення працівника за відсутності доказів притягнення його до відповідальності); постанови Верховного Суду від 26.07.2021 у справі № 643/10816/17 та від 15.11.2021 у справі № 212/9516/19 (щодо необхідності письмового пояснення порушника трудової дисципліни перед звільненням); постанови Верховного Суду від 18.01.2018 у справі № 362/7161/15-ц, від 13.02.2023 у справі № 295272521, від 21.12.2022 у справі № 357/1256/21 та від 09.09.2022 у справі № 174/144/21 (щодо компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників); постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» (щодо загальних підстав для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників).

Посилання на відповідні правові висновки також здійснено у прямому співвідношенні до того чи іншого спірного (розглядуваного) питання, із наданням відповідної оцінки, аналізу та власного висновку щодо такого питання.

Для формування загальної правової позиції позивача у цій справі (у т.ч. у межах написання позовної заяви) було проаналізовано та використано прецеденту практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), що міститься в наступних рішеннях: рішення ЄСПЛ у справі «Науменко проти України» (щодо передумов виникнення моральних страждань та моральної шкоди); рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України» (щодо презумпції завдання моральної шкоди та обов`язку її спростування).

Посилання на відповідну прецеденту практику аналогічно здійснено у прямому співвідношенні до того чи іншого спірного (розглядуваного) питання, із наданням відповідної оцінки, аналізу та власного висновку щодо такого питання. Наведене свідчить про ґрунтовний, всебічний та детальний аналіз представником позивача (адвокатом) значної кількості норм матеріального і процесуального права, правових висновків Верховного Суду та прецедентної практики ЄСПЛ у сфері трудових відносин при підготовці позовної заяви у справі № 358/898/23 (що до того ж включало в себе і аналіз наданих позивачем документів та пояснень щодо суті спору).

Аналогічні доводи та висновки стосуються і правничої допомоги у частині підготовки представником позивача (адвокатом) відповіді на відзив (що також включало в себе аналіз наданих позивачем документів та пояснень щодо суті спору, а також наданих відповідачем разом з відзивом доводів та доказів).

Тобто, підготовка відповідних документів (заяв по суті: позовної заяви та відповіді на відзив) вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, детальний опис чого було наведено у відповідних актах, зазначених вище. Також зауважує, що представник позивача (адвокат) брав особисту участь в судових засіданнях у справі № 358/89823 у суді першої інстанції в peжимі відеоконференції поза приміщенням суду, а саме: у засіданні від 09.08.2023 року, яке тривало приблизно 30 хвилин; у засіданні від 05.09.2023 року, яке тривало приблизно 4 годин 30 хвилин; у засіданні від 06.09.2023 року, яке тривало приблизно 25 хвилин.

Під час проведення відповідних судових засідань представник позивача (адвокат) належним чином здійснював представництво інтересів позивача у спосіб, передбачений ЦПК України, зокрема, шляхом надання усних пояснень, заперечень, заяв, клопотань, а також своєчасно та відповідально брав участь у всіх стадіях судового процесу.

Як наслідок, вважає безпідставним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу нібито є «надмірною» та «несумісною» (зі складністю справи; із виконаними адвокатом роботами; наданими послугами); із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт).

Надання судом першої інстанції відповідного висновку вказує на те, що ним не було належним чином та в достатньому обсязі проаналізовано роботу представника позивача (адвоката), а також не взято до уваги зміст документів, що підтверджують відповідний факт.

Окрім того, вказує на те, що суд першої інстанції проігнорував ту обставину, що позивач вже фактично оплатила вартість наданої правничої допомоги у розмірі 50 412,83 грн. Хоча, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/14507/18).

Тому, якщо факт оплати позивачем професійної правничої допомоги документально підтверджений, то ці витрати є фактичними та неминучими, тобто, реальними. Враховуючи наведене, вважає, що у цій справі були відсутні будь-які об`єктивні обставини, які б нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат позивача на користь якого ухвалене основне рішення суду першої інстанції. Попри це, суттєве та необґрунтоване зменшення таких витрат судом першої інстанції із 68 004,91 грн до 10 000 грн (тобто зменшено на понад 85 %), призводить до нівелювання загального принципу відшкодування судових витрат сторони та, як наслідок, порушує права позивача, а також покладає на нього значний фінансовий тягар.

Вказує, що суд першої інстанції повинен був надати хоча б мінімальну оцінку змісту поданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги та співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про «надмірність» та «не співмірність» таких витрат на користь позивача (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №283/2065/14-ц).

Натомість, на думку апелянта, суд першої інстанції обмежився лише абстрактними поняттями «надмірність» та «неспівмірність», не пояснивши ні того, в чому полягає така надмірність та неспівмірність, ні чому витрачений адвокатом час не відповідає фактично виконаній роботі, ні чому виконаний обсяг роботи адвоката не відповідав критеріям реальності та розумності, конкретним обставинам справи, тощо. Таким чином, стверджує, що враховуючи фактичний зміст та обсяг наданої позивачу професійної правничої допомоги, витрачений адвокатом час на надання відповідних послуг, складність справи, а також відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, витрати на професійну правничу допомогу мали бути відшкодовані позивачу в повному обсязі, а не у розмірі лише 15 % від заявленої суми.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Наїдко Любомир Володимирович просить апеляційну скаргу відповідача Медвинської сільської ради залишити без задоволення, посилаючись на те, що вимоги скарги є необгрунтованими та безпідставними.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази звернення до позивача саме з приводу застосуванням дисциплінарного стягнення (звільнення). А звернення від 31 травня 2023 року є виключно складовою процесу листування з позивачем щодо поточного вирішення певних питань здійснення повноважень директора Медвинського ліцею, але не є відібранням у позивача пояснень перед звільненням у розумінні ч. 1 ст. 149 КЗпП України. За таких умов, відповідачем не виконано вимоги ч. 1 ст. 149 КЗпП України щодо отримання від порушника трудової дисципліни письмових пояснень.

Вважає хибними та нерелевантними посилання відповідача на постанови Верховного Суду України та Верховного Суду.

Додатково звернув увагу, що відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що звільнення позивача було виправдано законною реакцією на протиправну бездіяльність позивача, однак, таке твердження вважає хибним з тих підстав, що в силу вимог ст.ст. 8, 60 Конституції України, позивач, як директор Медвинського ліцею, не зобов`язана була виносити відповідний наказ про зменшення надбавки за престижність (адже це суперечило б законодавству), а тому саме це, насамперед, виключало підставу для її звільнення згідно з оскаржуваним розпорядженням.

Наведене і стало підставою апеляційного оскарження позивачем основного рішення з метою його зміни у мотивувальній частині, оскільки у ньому помилково вказано, що позивач була зобов`язана виносити відповідний наказ, як директор Медвинського ліцею.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Наїдко Любомир Володимирович підтримали доводи апеляційних скарг, поданих в інтересах позивача, та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Медвинської сільської ради - адвокат Тилик Тарас Михайлович та третя особа Сільський голова Медвинської сільської ради Сергієнко Ігнатій Петрович просили задовольнити апеляційну скаргу відповідача Медвинської сільської ради.

Третя особа Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради участь свого представника в судове засіданні не забезпечила. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представника третьоі особи: Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги сторін на основне рішення від 06 вересня 2023 року підлягають частковому задоволенню, а апеляційні скарги сторін в частині оскарження додаткового рішення від 21 вересня 2023 року слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановленота учасниками справи не заперечується, що 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 (позивач у справі) призначена на посаду директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області. На вказану посаду позивач була призначена на підставі позитивного висновку конкурсної комісії Медвинської сільської ради та згідно з розпорядженням сільського голови Медвинської сільської ради Сергієнка Ігнатія Петровича .

Відповідно до статуту Медвинського ліцею Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області, затвердженого рішенням Медвинської сільської радивід 22 вересня 2021 року №341-20-VIII (нова редакція) засновником та власником ліцею (опорного закладу освіти) є Медвинська сільська територіальна громада в особі Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області (пінкт 1.4.).

Уповноваженим органом управління є Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради, який здійснює фінансування, бухгалтерський облік, матеріально-технічне забезпечення Медвинського ліцею та його філій (в разі створення - пункт 1.5.

Як передбачено пунктами 1.7., 1.13., 4.1. ліцей (опорний заклад освіти) є юридичною особою публічного права, діє на підставі Статуту, затвердженого власником, самостійно приймає рішення з будь-яких питань у межах своєї автономії, визначеної чинним законодавством України та цим Статутом; управління ліцеєм в межах повноважень, визначених законами та установчими документами даного закладу здійснює: засновник, сільський голова, уповноважений орган управління, директор ліцею, колегіальний орган управління ліцею (опорного закладу освіти) (педагогічна рада).

Засновник або уповноважений орган управління не має права втручатися в діяльність ліцею (опорного закладу освіти), що здійснюється ним у межах його автономних прав, визначених законом та установчими документами (пункт 4.4.).

Пуктами 4.7., 4.8. Статуту визначено, що директор ліцею (опорного закладу освіти) здійснює безпосереднє управління закладом та його філіями (у разі утворення) і несе відповільність за освітню, фінансового-господарську та іншу діяльність ліцею (опорного закладу освіти). Повноваження (права і обов?язки) та відповідальність директора ліцею (опорного закладу освіти) визначаються законом та установчими документами опорного закладу освіти. Директор є представником ліцею (опорного закладу освіти) у відносинах з державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами і діє без довіреності в межах повноважень, передбачених законом та установчими документами ліцею (опорного закладу освіти). Директор ліцею (опорного закладу освіти) призначається на посаду та звільняється з посади сільським головою за результатами конкурсного відбору.

В межах наданих йому повноважень директор ліцею (опорного закладу освіти), зокрема: організовує діяльність ліцею (опорного закладу освіти) та його філій (у разі створення); вирішує питання фінансово-господарської діяльності ліцею (опорного закладу освіти) та його філій (у разі створення) - пункт 4.13.

Фінансово-господарська діяльность ліцею (опорного закладу освіти) здійснюється на основі його кошторису, джерелами формування якого є: кошти засновника; кошти бюджетів в розмірі, передбаченому нормативами фінасування загальної середньої освіти для забезпечення вивчення предметів в обсязі Державних стандартів освіти та кошти інших рівнів бюджету; кошти фізичних, юридичних осіб; кошти, отримані за надання послуг; доходи від здавання в оренду приміщень, споруд, обладнання; благодійні внески юридичних і фізичних осіб - пункти 6.1., 6.2. Статуту.

Згідно з пунктом 6.6. Статуту введення бухгалтерської, фінансової та податкової документації здійснюється відділом освіти, молоді і спорту Медвинської сільської ради.

З матеріалів справи вбачається та учасниками справи під час судового розгляду не заперечувалось, що в межах наданих повноважень директором Медвинського ліцею Гончар Наталією Володимирівною видано наказ № 53 від 28 серпня 2022 року «Про проведення тарифікації педагогічних працівників Медвинського ліцею на 2022/2023 навчальний рік» на 2022/2023 навчальний рік та працівникам Медвинського ліцею була встановлена надбавка за престижність у розмірі 20%.

Аналогічний розмір надбавки для інших закладів освіти Медвинської сільської ради було затверджено наказом Відділу освіти від 31 серпня 2022 року № 37-од «Про встановлення тарифних розрядів, доплат та надбавок у 2022/2023 навчальному році».

Наказом Відділу освіти від 13 березня 2023 року № 13-од «Про внесення змін до наказу відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради від 31 серпня 2023 (2022) року № 37-од» внесено зміни до наказу Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради від 31 серпня 2022 року № 37-од шляхом викладення пункту 2 наказу № 37-од в наступній редакції: «встановити з 01 березня 2023 року надбавку за престижність праці в розмірі 5% педагогічним працівникам закладів освіти Медвинської сільської ради» та керівників закладів освіти видати відповідні накази, які подати до бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради (а.с. 25 том 1).

Із листа №07010-07-6/9754 від 11 квітня 2023 року вбачається, що Міністерство фінансів України здійснило аналіз інформації про видатки на виплату заробітної плати з нарахування педагогічних працівників закладів загальної освіти Київської області на 2023 рік та виявила, зокрема, що за відсутності дефіциту освітньої субвенції для вчителів Медвинської сільської територіальної громади надбавку за престижність праці розраховано у розмірі 10% посадового окладу (ставки заробітної плати). Міністерство фінансів України також просило Київську обласну військову адміністрацію спільно з органами місцевого самоврядування ретельно проаналізувати інформацію, подану листом від 27 лютого 2023 року, визначити об?єктивну розрахункову потребу на виплату заробітної плати з нарахуваннями педагогічним працівникам закладів загальної освіти Київської області на 2023 рік, вжити заходів щодо дотриманя жорсткого режиму економії бюджетних коштів і посилення фінансово-бюджетної дисципліни в умовах воєнного стану в Україні, а також посилити контроль та відповідальність органів місцевого самоврядування за подання неякісної інформації та наявності математичних помилок (за відсутності формул) - а.с. 112-113 том 1.

Наказом Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради від 23 травня 2023 року № 27-од визнано такими, що втратили чинність: наказ Відділу освіти від 31 серпня 2022 року № 37-од та від 13 березня 2023 року № 13-од, та вказано керівникам закладів освіти Медвинської сільської ради до 31 травня 2023 року, зокрема, привести у відповідність із постановами Кабінету Міністрів України та наказами Міністерства освіти і науки України, встановлення конкретних розмірів посадових окладів та доплат і надбавок до них відповідно до чинного законодавства в межах відповідних фондів заробітної плати (фондів оплати праці), затверджених у кошторисах доходів і видатків (а.с. 29-30 том 1).

В окремому листі № 01-26/267 від 23 травня 2023 року Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради повідомив керівникам закладів освіти Медвинської сільської ради про те, що відповідно до рішення сесії Медвинської сільської ради від 05 травня 2023 року № 617-43-VІІІ «Про внесення змін до рішення сесії Медвинської сільської ради від 22 грудня 2022 року № 592-38-VІІІ «Про місцевий бюджет Медвинської територіальної громади на 2023 рік» в межах фонду оплати праці можлива надбавка за престижність становить 10% (а.с. 31-32 том 1).

В листі від 26 травня 2023 року № 147 директор Медвинського ліцею ОСОБА_1 (позивач у справі) повідомила начальника Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради про неможливість видання такого наказу, оскільки це суперечитиме законодавству та порушуватиме права працівників та 30 травня 2023 року подала службову записку № 150, вказавши, що наразі діє наказ директора ліцею від 28 серпня 2022 року № 53, яким встановлена надбавка за престижність у розмірі 20% (а.с. 33-34, 35-36 том 1).

31 травня 2023 року начальник Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради звернулася до Сільського голови Медвинської сільської ради І.Сергієнка із доповідною запискою № 01-18/291, в якій повідомила, що станом на 31 травня 2023 року серед усіх закладів освіти Медвинської сільської ради лише директор Медвинського ліцею ОСОБА_1 не впорядкувала відповідні розпорядчі акти на виконання наказу Відділу освіти від 23 травня 2023 року № 27-од; ОСОБА_1 ігнорує вимоги законодавства та наказ Відділу освіти від 23 травня 2023 року № 27-од щодо встановлення розміру надбавки; через бездіяльність ОСОБА_1 існує загроза невиплати або несвоєчасної виплати заробітної плати педагогічним працівникам Медвинського ліцею (а.с. 37-40 том 1).

31 травня 2023 року головою Медвинської сільської ради Сергієнком І.П. на підставі доповідної записки начальника Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради № 01-18/291 видано доручення № 17/02.1.-19, в якому він просив надати пояснення директора Медвинського ліцею ОСОБА_1 про причини неприведення у відповідність актів Медвинського ліцею із чинним законодавством України та неподання своєчасно документів в бухгалтерію Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради для нарахування заробіної плати вчителям ліцею за травень 2023 року та невідкладно вчинити необхідні дії (а.с. 120 том 1).

У відповідь на доручення № 17/02.1.-19 директор Медвинського ліцею ОСОБА_1 листом № 155 від 31 травня 2023 року пояснила, зокрема, що законних підстав змінювати надбавку за престижність у бік зменшення серед навчального року немає. При проведенні тарифікації на наступний навчальник рік усі пропозиції Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради щодо встановлення надбавки за престижність будуть враховані. Наразі видання наказу, що суперечитиме чинному законодавсту, порушуватиме права працівників, не є можливим. Просила сприяти виплаті заробітної плати педагогічним працівникам ліцею згідно чинного законодавства.

Також, до вказаних пояснень № 155 від 31 травня 2023 року долучено лист Центрального міжрегіонального управління праці Державної служби з питань праці від 24 квітня 2023 року № Ц/2/1257-3В-23 (а.с. 121- 122 том 1).

Із листа Центрального міжрегіонального управління праці Державної служби з питань праці від 24 квітня 2023 року № Ц/2/1257-3В-23, серед іншого, слідує, що законних підстав змінювати надбавку за престижність праці у бік зменшення серед навчального року немає та начальник Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської Білоцерківського району Київської області не є роботодавцем по відношенню до працівників Медвинського ліцею, а отже, не наділений правом встановлювати педагогічним працівникам розмір надбавки за престижність праці, незважаючи на факт наявності централізованої бухгалтерії Медвинської сільської ради (а.с 27-28 том 1).

Із протоколу зустрічі представників трудового колективу Медвинського ліцею з головою Медвинської сільської ради Сергієнко І.П. № 1 від 01 червня 2023 року вбачається, що голова Медвинської сільської ради Сергієнко І.П. просив видати наказ про престижність у розмірі 10%, щоб виплатити заробітну плату, зазначивши, що з вересня 2023 року, можливо, будуть виплачувати 20% престижності (а.с. 123-124 том 1).

Наказом Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради від 02 червня 2023 року № 29-од «Про зобов`язання керівнику Медвинського ліцею видачі деяких розпорядчих актів», наказано директору Медвинського ліцею Гончар Н.В. невідкладно видати наказ «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам Медвинського ліцею» у розмірі 10% в межах фонду оплати праці; невідкладно внести відповідні зміни до наказу директора Медвинського ліцею від 28 серпня 2022 року № 53 «Про проведення тарифікації педагогічних працівників на 2022/2023 навчальний рік», ознайомити педагогічних працівників та надати відповідний наказ не пізніше 15-00 год 02 червня 2023 року до центральної бухгалтерії Відділу освіти, молоді та спорту (41-42 том 1).

02 червня 2023 року директор Медвинського ліцею ОСОБА_1 звернулася до начальника Відділу освіти із листом № 156 з проханням роз`яснити, з якого числа в наказі має бути вказано 10% надбавки за престижність в межах фонду оплати праці, на яке отримала відповідь від начальник Відділу освіти листом від 02 червня 2023 року № 295/01-18 про те, що 10% надбавки за престижність в межах фонду оплати праці в наказі має бути вказано «з моменту зміни меж фонду заробітної плати, тобто, з моменту набуття чинності відповідним рішенням сесії Медвинської сільської ради 09 травня 2023 року» (а.с. 43, 44 том 1).

В цей день, 02 червня 2023 року, директор Медвинського ліцею Гончар Н.В. звернулася до начальника Відділу освіти зі службовою запискою № 157, в якій зазначила, що видання наказу директора Медвинського ліцею на виконання наказу Відділу освіти від 02 червня 2023 року № 29-од є неможливим, оскільки суперечить вимогам начальника Відділу освіти щодо дати встановлення 10% надбавки; порушує автономію закладу освіти, п.п. 4.4, 4.7 п.4.4 Статуту Медвинського ліцею; суперечить ст.60 Конституції України (а.с. 45-46 том 1).

Розпорядженням сільського голови Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області І.Сергієнка № 76/02.1-17 від 05 червня 2023 року, ОСОБА_1 , директора Медвинського ліцею, звільнено 05 червня 2023 року через дії, внаслідок яких у травні 2023 року заробітна плата педагогічним працівникам Медвинського ліцею не була виплачена своєчасно (пункт 1-1 ч.1 ст.41 КЗпП України). Підстави: невиконання зобов?язань організувати фінансово-господарську діяльність закладу загальної середньої освіти в межах затвердженого кошторису й організувати документообіг, бухгалтерський облік та звітність відповідно до законодавства (абзаци 6 і 26 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про повну загальну освіту»; доповідна записка з додатками Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Київської області від 31 травня 2023 року № 01-18/291 (а.с. 47-48 том 1).

05 червня 2023 року дорученням №19/02.1-19 сільський голова зобов`язав Відділ освіти, молоді та спорту негайно вчинити дії щодо оплати праці педагогічних працівників Медвинського ліцею в межах фонду оплати праці, затвердженого відповідним рішенням сесії, яке набрало чинність 09 травня 2023 року (а.с. 120 том 1).

Наказом Медвинської сільської ради Київської області № 30-од від 05 червня 2023 року встановлено педагогічним працівникам Медвинського ліцею надбавка за престижність праці в розмірі 10% в межах фонду оплати праці (а.с. 126-127 том 1).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 з поновленням ОСОБА_1 на посаді директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради з 05 червня 2023 року, стягуючи з Медвинської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 червня 2023 по 06 вересня 2023 включно в сумі 35 179,02 грн, з урахуванням сум обов`язкових до сплати податків та внесків, та моральну шкоду в сумі 10 000 грн, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що праву позивача, як керівника закладу освіти, щодо встановлення розміру надбавки за престижність педагогічним працівникам ліцею кореспондується обов`язок видачі відповідного наказу в межах фонду заробітної плати. Свій обов`язок щодо видачі наказу позивач не виконала.

Проте, відповідач порушив процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки у позивача не було відібрано письмових пояснень до її звільнення з посади у розумінні вимог ч.1 ст.149 КЗпП України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду у повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями статті 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що, згідно з розпорядженням сільського голови Медвинської сільської ради Сергієнка Ігнатія Петровича , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 (позивач у справі) призначена на посаду директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Як передбачено пунктами 1.7., 1.13., 4.1. статуту Медвинського ліцею Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області, затвердженого рішенням Медвинської сільської радивід 22 вересня 2021 року №341-20-VIII (нова редакція), ліцей (опорний заклад освіти) є юридичною особою публічного права, діє на підставі статуту, затвердженого власником, самостійно приймає рішення з будь-яких питань у межах своєї автономії, визначеної чинним законодавством України та цим статутом; управління ліцеєм в межах повноважень, визначених законами та установчими документами даного закладу здійснює: засновник, сільський голова, уповноважений орган управління, директор ліцею колегіальний орган управління ліцею (опорного закладу освіти) (педагогічна рада).

Засновник або уповноважений орган управління не має право втручатися в діяльність ліцею (опорного закладу освіти), що здійснюється ним у межах його автономних прав, визначених законом та установчими документами (пункт 4.4.).

Пуктом 4.7. Статуту визначено, що директор ліцею (опорного закладу освіти) здійснює безпосереднє управління закладом та його філіями (у разі утворення) і несе відповільність за освітню, фінансового-господарську та іншу діяльність ліцею (опорного закладу освіти).

В межах наданих йому повноважень директор ліцею (опорного закладу освіти), зокрема: організовує діяльність ліцею (опорного закладу освіти) та його філій (у разі створення); вирішує питання фінансово-господарської діяльності ліцею (опорного закладу освіти) та його філій (у разі створення) - пункт 4.13. статуту.

Судами встановлено, що позивача звільнено із займаної посади за порушення, передбачене пунктом 1-1 частини першої статті 41 КЗпП України, через дії, внаслідок яких у травні 2023 року заробітна плата педагогічним працівникам Медвинського ліцею не була виплачена своєчасно. Підстави: невиконання зобов?язань організувати фінансово-господарську діяльність дакладу загальної середньої освіти в межах затвердженого кошторису й організувати документообіг, бухгалтерський облік та звітність відповідно до законодавства (абзаци 6 і 26 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про повну загальну освіту»; доповідна записка з додатками Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради Київської області від 31 травня 2023 року № 01-18/291 (а.с. 47-48 том 1).

Відповідно до пункту1-1 частини першої статті 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно вимог частини третьої статті 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу.

Важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення працівника за порушення, яке має ознаки одноразовості. Так, і рішення компетентного органу власника підприємства, і наказ про звільнення повинні містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою для звільнення.

За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити посилання на цілу низку (систему) порушень, за які був звільнений позивач, а лише вказувати на одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків.

Як роз`яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про судову практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому, суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто, встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Грубість порушення трудових обов`язків характеризуються характером дій чи бездіяльності працівника, істотністю наслідків порушення та формою вини. Право оцінки порушення як грубого покладається на суд, який розглядає конкретний трудовий спір.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним стягненням, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у статтях 148, 149 КЗпП України.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 203/1079/20 (провадження № 61-6706св21) зазначено, що «важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Так, і рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити цілу систему порушень, за які був звільнений позивач, а лише одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Частинами першою, третьою статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством».

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (частина перша статті 265 КЗпП України).

Відповідно до статті 36 Закону України «Про оплату праці» за порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством.

Згідно з абзацами 19 і 20 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» вимоги до видів педагогічної діяльності, за які передбачено доплати, підвищення посадового окладу, розмір таких доплат та підвищень, порядок та умови їх встановлення у державних та комунальних закладах освіти визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2011 року № 373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів» (далі - Постанова № 373) з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників установлено надбавку в граничному розмірі 30 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати), але не менше 5 відсотків, педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування.

Частиною 2, 3 пункту 1 Постанови № 373 передбачено, що розмір надбавки встановлюється керівником закладу (установи) у межах фонду оплати праці. Надбавка встановлюється на весь обсяг навчального навантаження, щовиконується працівником.

Ставки заробітної плати (посадові оклади), доплати й надбавки, передбачені законами України, постановами Кабінету Міністрів України, встановлються педагогічними працівниками закладів освіти станом на 5 вересня згідно з тарифікацією і подаються вищестоящому органу управління, про що зазначено у пункті 4 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» від 15 квітня 1993 року № 102 (далі - Інструкція № 102). Зміна розмірів ставок заробітної плати й посадових окладів протягом року провадиться, у видпадках, передбачених пунктом 5 Інструкція № 102.

Отже, тарифікаційні списки щодо ставок заробітної плати й посадових окладів (у тому числі щодо розміру надбавки за престижність) для педагогічних працівників затверджуються щорічно не пізніше 5 вересня, а зміни протягом року можуть вноситися виключно у випадках, передбачених пунктом 5 Інструкції № 102, а саме: а) при зміні розміру мінімальної заробітної плати - з дня прийняття рішення урядом; б) при здобутті освіти або поновленні документа про освіту - з дня подання відповідного документа; в) при отриманні відповідної категорії за наслідками атестації - з дня прийняття рішення атестаційною комісією; г) при присвоєнні звань, що дають право на підвищення ставок і посадових окладів, -з дня присвоєння; д) при присвоєнні вченого ступеня кандидата наук - з дня рішення спеціалізованої вченої Ради після прийняття рішення ВАКом України про видачу диплома кандидата наук; е) при присвоєнні наукового ступеня доктора наук - з дня рішення спеціалізованої вченої Ради після затвердження ВАКом України.

Під час судового розгляду учасниками справи не заперечувалось, що відповідно до наказу директора Медвинського ліцею ОСОБА_1 від 28 серпня 2022 року № 53 «Про проведення тарифікації педагогічних працівників Медвинського ліцею на 2022/2023 навчальний рік» на 2022/2023 навчальний рік працівникам Медвинського ліцею була встановлена надбавка за престижність у розмірі 20%.

Аналогічний розмір надбавки для інших закладів освіти Медвинської сільської ради було затверджено наказом Відділу освіти від 31 серпня 2022 року № 37-од «Про встановлення тарифних розрядів, доплат та надбавок у 2022/2023 навчальному році».

Наказом Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради від 23 травня 2023 року № 27-од визнано такими, що втратили чинність: наказ Відділу освіти від 31 серпня 2022 року № 37-од та від 13 березня 2023 року № 13-од, та вказано керівникам закладів освіти Медвинської сільської ради до 31 травня 2023 року, зокрема, привести у відповідність із постановами Кабінету Міністрів України та наказами Міністерства освіти і науки України, встановлення конкретних розмірів посадових окладів та доплат і надбавок до них відповідно до чинного законодавства в межах відповідних фондів заробітної плати (фондів оплати праці), затверджених у кошторисах доходів і видатків (а.с. 29-30 том 1).

В окремому листі № 01-26/267 від 23 травня 2023 року Відділ освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради повідомив керівникам закладів освіти Медвинської сільської ради про те, що відповідно до рішення сесії Медвинської сільської ради від 05 травня 2023 року № 617-43-VІІІ «Про внесення змін до рішення сесії Медвинської сільської ради від 22 грудня 2022 року № 592-38-VІІІ «Про місцевий бюджет Медвинської територіальної громади на 2023 рік» в межах фонду оплати праці можлива надбавка за престижність становить 10% (а.с. 31-32 том 1).

У листах від 26 травня 2023 року № 147, від 31 травня 2023 року № 155, від 02 червня 2023 року № 156 та у службових записках від 30 травня 2023 року № 150, від 02 червня 2023 року № 157, адресованих як Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради, так і голові Медвинської сільської ради Сергієнку І.П. , директор Медвинського ліцею ОСОБА_1 (позивач у справі) повідомляла про те, що законних підстав змінювати надбавку за престижність у бік зменшення ( до 5% чи 10%) серед навчального року немає. При проведенні тарифікації на наступний навчальник рік усі пропозиції Відділу освіти, молоді та спорту Медвинської сільської ради щодо встановлення надбавки за престижність будуть враховані. Видання наказу, що суперечитиме чинному законодавсту, порушуватиме права працівників, не є можливим. Наразі діє наказ директора ліцею від 28 серпня 2022 року № 53, яким встановлена надбавка за престижність у розмірі 20%. Просила спряти виплаті заробітної плати педагогічним працівникам ліцею згідно чинного законодавства.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що дії ОСОБА_1 , як директора Медвинського ліцею, щодо невидання наказу про зміну надбавки за престижність праці у бік зменшення серед навчального року узгоджувались із статутом Медвинського ліцею та чинним законодавстом - Постанова № 373 та Інструкція № 102, якими пердбачено, що керівнику закладу (установи) надано право встановлювати конкретний розмір надбавок у межах визначеного граничного розміру відповідно до особистого внеску працівника у загальні результати роботи закладу у межах у оплати праці. Надбавка встановлюється на весь обсяг навчального навантаження, що виконується працівником, станом на 5 вересня згідно з тарифікацією, а зміни протягом року можуть вноситися виключно у випадках, передбачених пунктом 5 Інструкції № 102, до яких не відноситься зменшення фонду заробітної плати на підставі рішення сесії Медвинської сільської ради від 05 травня 2023 року № 617-43-VІІІ «Про внесення змін до рішення сесії Медвинської сільської ради від 22 грудня 2022 року № 592-38-VІІІ «Про місцевий бюджет Медвинської територіальної громади на 2023 рік».

Отже, у керівника (директора) Медвинського ліцею ОСОБА_1 не було законних підстав змінювати серед навчального року надбавку за престижність праці, а її зменшення з 20 %, що встановлена відповідно до наказу директора Медвинського ліцею ОСОБА_1 від 28 серпня 2022 року № 53 на 2022/2023 навчальний рік, до 10% призвели б до зміни умови праці педагогічних працівників Медвинського ліцею та зменшення розміру оплати праці цих категорій працівників, що є порушенням їх прав, передбачених частиною 2 статтв 8 Закону України «Про оплату праці», статті 57 Закону України «Про освіту», постанови Кабінету Міністрів України № 373.

Крім того, дії ОСОБА_1 , як директора Медвинського ліцею, щодо невидання наказу про зміну надбавки за престижність праці у бік зменшення серед навчального рокуне могли призвести до затримки та/або невиплати заробітної плати у травні 2023 року педагогічним працівникам Медвинського ліцею, тобто, до порушення конституційних прав працівників Медвинського ліцею, оскільки на навчальний рік 2022/2023 діяв наказ директора ліцею від 28 серпня 2022 року № 53 «Про проведення тарифікації педагогічних працівників Медвинського ліцею», яким встановлена надбавка за престижність у розмірі 20%.

У зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 , як директора Медвинського ліцею, в затримці виплати заробітної плати працівникам Медвинського ліцею у травні 2023 року, відсутністю будь-яких негативних наслідків несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач не мав обгрунтованих правових підстав для звільнення позивача з роботи на підставі пункту1-1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Крім того, звільнення позивача з роботи є незаконним ще й з інших підстав.

Так, звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним стягненням, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у статтях 148, 149 КЗпП України.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Положення статті 149 КЗпП України зобов`язують до прийняття рішення про звільнення керівника за одноразове грубе порушення трудових обов`язків витребувати у нього письмові пояснення. Не можна звільнити за порушення, яке вже потягнуло застосовування інших видів дисциплінарних стягнень.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 наведено правовий висновок про те, що «пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Однак, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі, з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами».

Як вірно з?ясовано судом першої інстанції при розгляді справи, у позивачки не відбирались письмові пояснення до її звільнення з посади у розумінні частини 1 статті 149 КЗпП України.

При цьому, не погоджуючись з твердженням відповідача про те, що пояснення у ОСОБА_1 не відбиралися з огляду на наявне її численне листування із Відділом освіти й сільським головою, в яких зазначалось, що вона не буде виконувати рішення Медвинської сільської ради й накази Відділу освіти, суд першої інстанції правильно виходить із того, що нормою статті 149 КЗпП України передбачено відібрання пояснень від працівника саме в межах процедури дисциплінарного провадження, що спростовує доводи апеляційної скарги відповідача у відповідній частині вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовнмих вимог, що розпорядження сільського голови Медвинської сільської ради від 05.06.2023 № 76/02.1-17 «Про звільнення ОСОБА_1 , директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради» є протиправним та підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 - поновленню на посаді директора Медвинського ліцею Медвинської сільської ради з 05 червня 2023 року, з якої її незаконно звільнено.

Частинами першою та другою статті 235 КЗпП України встановлено, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком № 100.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень щодо компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників. Стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та з урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових прав, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто, за умови порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Суд першої інстанції здійснив розрахунок середнього заробітку позивача на підставі Порядку № 100, виходячи з наявної в матеріалах справи довідки про її заробітну плату за два місяці перед звільненням, та дійшов обгрунтованого висновку про визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06 червня 2023 року по 06 вересня 2023 року в сумі 35 179,02 грн.

Вирішуючи вимогу позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в повній мірі врахував положення статті 237-1 КЗпП України і роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, викладені в пункті 13, та, з огляду на характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих відносинах позивача, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи з принципів розумності та справедливості, дійшов законного висновку про визначення суми компенсації на відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 10 000,00 грн.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не змінюють суть ухваленого у справі судового рішення від 06 вересня 2023 року про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Разом з тим, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг сторін на рішення суду від 06 вересня 2023 року правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Наїдка Любомира Володимировича та представника відповідача Медвинської сільської ради Демченка Владислава Валерійовича на рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині мотивів вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, виклавши мотивувальну частину рішенняв редакції даної постанови. В іншій частині рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року залишити без змін, оскільки судом першої інстанції по суті ухвалено правильне процесуальне рішення.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг представника позивача ОСОБА_1 адвоката Наїдка Любомира Володимировича та представника відповідача Медвинської сільської ради Демченка Владислава Валерійовича на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року в частині визначеного розміру витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Адвокатського об`єднання «УНІЛЕКС» Наїдком Любомиром Володимировичем, який здійснював представництво інтересів позивача в суді першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, на підтвердження наданих послуг з правничої допомоги позивачем подані суду договір про надання правової допомоги № 14/04-23/2 від 14 березня 2023 року, предметом якого, у відповідності до п.1 Додатку № 1, є надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги в сфері трудових відносин. Розмір винагороди сума в гривні, еквівалентна 100 доларам США за 1 годину роботи.

Перелік та вартість послуг із супроводження судової справи, наданих Адвокатським об`єднанням та прийнятих позивачем детально визначені Актом № 1 приймання передачі наданої правничої допомоги від 06.06.2023 на суму 14627,44 грн; Актом № 2 від 30.06.2023 на суму 22986,38 грн; Актом № 3 від 31.08.2023 на суму 12799,01 грн; Актом № 4 від 07.09.2023 на суму 17592,08 грн; Актом (загальним) від 07.09.2023, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг 68 004,91 грн.

Позивачем сплачено АО «Унілекс» за договором № 14/04-23/2 в рахунок оплати послуг: 14627,44 грн згідно квитанції від 06.06.2023; 22986,38 грн згідно квитанції від 05.07.2023; 12799,01 грн згідно квитанції від 07.09.2023. Комісійна винагорода банку становить 27 грн згідно квитанції від 01.06.2023.

Зменшуючи розмір судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, до 10 000,00 грн, та розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, з покладенням результату оцінки доказів та висновку про розподіл судових витрат в основу додаткового судового рішення від 21 вересня 2023року, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 68 004,91 грн є завищеними, неспівмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Також судом першої інстанції враховані заперечення представника відповідача, викладені в окремо поданій заяві.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд першої інстанції вірно визначив їх розмір в сумі 10 000,00 грн, а тому в цій частині доводи апеляційних скарг сторін у справі є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного дійшла висновку, що апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Наїдка Любомира Володимировича та представника відповідача Медвинської сільської ради Демченка Владислава Валерійовича на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року задоволенню не підлягають, оскільки судом першої інстанціїпри ухваленні додаткового судового рішення, як складової основи судового рішення від 06 вересня 2023 року, порушення норм процесуального права не допущено.

Оскільки за результатом перегляду справи судом апеляційної інстанції судове рішення від 06 вересня 2023 року змінено тільки в частині мотивів прийняття, то розподіл судових витрат між сторонами не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Наїдка Любомира Володимировича та представника відповідача Медвинської сільської ради Демченка Владислава Валерійовича на рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редаційї даної постанови. В іншій частині рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року залишити без змін.

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Наїдка Любомира Володимировича та представника відповідача Медвинської сільської ради Демченка Владислава Валерійовича на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: