Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

05 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Матвійчук Л. В., вивчивши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу не оплачену судовим збором у розмірі ставки встановленої законом.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги має бути доданий документ про сплату судового збору або документи, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У поданій апеляційній скарзі позивач посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим у ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Системний і комплексний аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як «споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених справ», у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, установленому в ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме Законом України «Про захист прав споживачів».

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються від майнового навантаження з метою захисту своїх порушених прав (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 761/24672/15-ц.

При цьому, позовна заява окрім інших вимог немайнового характеру, містить вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 194 801 грн.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. Таким чином, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції, тобто в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому законом.

Згідно із пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, за апеляційну скаргу особа, яка її подала, повинна сплатити 2 922 грн 02 коп. судового збору (1 948 грн 01 коп. (1% від розміру моральної шкоди, заявленої позивачем до відшкодування) х 150%) за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у Волин.обл/ м.Луцьк/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0003550; призначення платежу:*; 101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8) або реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) чи серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (назва установи, організації чи ПІБ позивача), на рішення суду від 15лютого 2024 року (Дата оскаржуваного рішення), по справі № 161/16023/23 (номер справи), Волинський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

На підтвердження сплати судового збору до Волинського апеляційного суду необхідно надати оригінал квитанції про його оплату або документи, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи зазначені обставини та керуючись вимогами ст. 357 ЦПК України, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 необхідно залишити без руху, надати строк для усунення вказаного недоліку апеляційної скарги.

Керуючись ч. 4 ст. 356, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року у цій справі залишити без руху та надати строк для усунення недоліку апеляційної скарги, сплати судового збору десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог суду апеляційна скарга буде визнана неподаною й повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя