Справа № 234/679/22
Провадження № 2/202/2319/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

21 березня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участі секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

24.01.2022 року позивач звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з цим позовом.

Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08.12.2023 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Право власності на зазначений будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.10.2003 року.

Відповідачем по справі є її син, ОСОБА_2 , який зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , однак з січня 2010 року по теперішній час, в зазначеному будинку не проживає, оскільки виїхав на постійне місце проживання до російської федерації і повертатися до України не збирається. На її, позивача, прохання приїхати до України і знятися з реєстраційного обліку він відповідає, що в нього нема часу і він взагалі до України повертатися не збирається.

Позивач зазначає, що жодних перешкод у користуванні своїм житлом вона відповідачу по справі не чинила. Ніяких особистих речей в належному їй будинку відповідач не залишав, оскільки з 2010 року мешкає поза межами України.

Позивач зазначає, що відповідач не бере участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг. Крім того, через те, що в будинку прописаний її син, ОСОБА_2 , вона не має можливості оформити субсидію, хоча має на це право.

У зв`язку з наведеним, позивач просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Від останньої до суду надійшла заява, в котрій вона просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Крім того, позивач додала заяву ОСОБА_2 від 26.06.2009 року про відмову від громадянства України та вихід з громадянства України у зв`язку з наміром прийняти громадянство російської федерації та копію паспорта громадянина російської федерації на ім`я ОСОБА_2 разом з пропискою.

Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву щодо позову не надав. На адресу суду повернувся конверт із судовою повісткою з рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідача в судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.10.2023 року державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Соловйовою С.С. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 01.04.2004 року Краматорським міським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 8-9).

В даному житловому будинку, окрім позивача ОСОБА_1 , зареєстрований також її син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10, 17).

Згідно акту про підтвердження факту не проживання від 19.01.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично за вказаною адресою не проживає з 2010 року. Вказаний акт підписаний сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.11).

Судом встановлено, що 26.06.2009 року ОСОБА_2 в посольство України було подано заяву про відмову останнього від громадянства України та вихід з громадянства України у зв`язку з наміром прийняти громадянство російської федерації (а.с. 27).

Крім того, з наданої позивачем копії паспорта громадянина російської федерації вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином російської федерації та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 24.11.2013 року.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сім`ї.

Аналогічні положення містяться в частині 1 ст. 383 ЦК України.

Відповідно до змісту ст. 317, 319 ЦК України власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положенням ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином російської федерації та з 24.11.2013 рокуофіційно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у суду є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10,13,81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.