УХВАЛА

21 березня 2024 року

м. Київ

справа № 214/3241/23

провадження № 61-3532ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діють адвокати, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігута Лариса В`ячеславівна, про розірвання договору довічного утримання, скасування обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігута Л. В., про розірвання договору довічного утримання, скасування обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, скасування обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна залишено без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року залишено без змін.

08 березня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діють адвокати, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасуватирішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

В ухвалі Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі зазначено, що враховуючи рівень складності справи, предмет позову, суд вважає, щов розумінні статтей 19, 274, частини четвертої 279 ЦПК України ця справа є малозначною, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення її розгляду в порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, ця справа визнана судом першої інстанції малозначною, і заперечень з приводу цього заявницею у касаційній скарзі не висловлено.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Колегія суддів враховує мотиви судових рішень (відмова у позові за недоведеністю) і доводи касаційної скарги та вважає, що з огляду на встановлення судами попередніх інстанцій усіх обставин справи незгода позивачки з ухваленими судовими рішеннями у цій справі не свідчить про те, що така справа має виняткове значення для заявниці або має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З огляду на предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судові рішення у цій справі підлягали б касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , від імені якої діють адвокати, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діють адвокати, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігута Лариса В`ячеславівна, про розірвання договору довічного утримання, скасування обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович