УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 333/1681/22

провадження № 61-2797ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 29 листопада 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування його з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «2х2 Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В., районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування його з чужого незаконного володіння.

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 29 листопада 2023 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 24 січня 2024 року, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Діджи Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В., районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування його з чужого незаконного володіння залишено без задоволення.

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «2х2 Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В., районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування його з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ «2х2 Фінанс» на користь ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м, який придбаний ТОВ «2х2 Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2021 року, серія та номер 3288, який укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «2х2 Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнено з ТОВ «2х2 Фінанс» на користь ОСОБА_1 744,30 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги в частині витребування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м з чужого незаконного володіння ТОВ «2х2 Фінанс» на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що іпоткодержателем не дотримано позасудового порядку звернення стягнення на спірне майно, передбаченого частиною першою статті 38 Закону України «Про іпотеку». У справі немає доказів вручення повідомлення - вимоги іпотекодавцю, оскільки поштове відправлення повернулося без вручення адресату за спливом строку зберігання, що було перешкодою у вчиненні приватним нотаріусом оспорюваного договору купівлі-продажу предмета іпотеки у позасудовому порядку. Як наслідок цього, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д. В. були підстави для відмови у вчиненні державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «2Х2 Фінанс».

23 лютого 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» засобами поштового зв`язку направило на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 29 листопада 2023 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2024 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для усунення її недоліків.

15 березня 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду). Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні мав застосувати висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суд установив, що 13 серпня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого стало ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , яка на підставі укладення шлюбу 28 грудня 2010 року змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1111) укладено кредитний договір № 02/09/07-НВк, на підставі пункту 1.1 якого банк надав позичальнику кредит на купівлю будинку в розмірі 60 000,00 дол. США строком до 10 серпня 2032 року.

Сукупна заборгованість позичальника перед банком за кредитом, наданим за цим договором, не може перевищувати 60 000,00 дол. США (пункт 1.2 кредитного договору).

Відповідно до пункту 2.1.1 кредитного договору кредитні кошти надаються на купівлю нерухомості - житлового будинку загальною площею 78,4 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 60 000,00 дол. США.

На підставі пункту 6.2 кредитного договору у разі недотримання позичальником умов цього договору та/або іпотечного договору банк має право вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредитів в рамках кредитної лінії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором та договорами застави/іпотеки, що можуть бути укладені в майбутньому в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором.

13 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу жилого будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О. Г., зареєстрований в реєстрі за № 458, на підставі пункту 1 якого ОСОБА_4 продала та передала у власність, а ОСОБА_5 купила та прийняла у власність належний продавцю на праві приватної власності жилий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 212 кв. м.

13 серпня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого стало ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір № 02/09/101/07-НВк, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О. Г., зареєстрований в реєстрі за № 15, згідно з яким вона передала в іпотеку жилий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 212 кв. м.

Відповідно до пункту 1.3 іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем зобов`язань, передбачених кредитним договором, порушення іпотекодавцем умов цього договору, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положення цього договору, на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 4.2 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадках порушення іпотекодавцем умов кредитного договору або умов цього договору.

Пунктом 4.3 зазначеного договору визначено, що при настанні випадків, передбачених пунктом 4.2 цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов`язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів:

- набуває право власності на майно;

- від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення вимог;

- дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації направлені на задоволення вимог іпотекодержателя.

Перебіг тридцятиденного строку починається з наступного дня після календарної дати відправлення іпотекодержателем повідомлення про свій намір укласти договір купівлі-продажу майна за місцезнаходженням іпотекодавця, зазначених у цьому договорі.

Ціна договору купівлі-продажу майна визначається за згодою сторін, але в будь-якому разі не менше суми, зазначеної в пункті 1.4 даного договору. У разі недосягнення згоди щодо ціни договору щодо продажу майна, така ціна визначається на підставі проведеної незалежної експертної оцінки суб`єктом оціночної діяльності, визначеної іпотекодержателем самостійно та зазначеної в звіті про оцінку, що складається у відповідності із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та про оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року.

09 липня 2008 року та 10 листопада 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» правонаступником якого стало ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 укладено договори № 1, № 2 про внесення змін до іпотечного договору від 13 серпня 2007 року № 02/09/101/07-НВк, що стосувалися оформлення права власності на земельну ділянку, на якій розташовано спірний будинок та збільшення розміру відсотків за користування кредитом.

Відповідно до договору відступлення права вимоги від 02 вересня 2020 року № 2303/К/1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1609, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс», до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором від 13 серпня 2007 року № 02/09/07-НВк та іпотечним договором від 13 серпня 2007 року № 02/09/101/07-НВк, що підтверджується додатками №1, № 2 до договору про відступлення права вимоги від 02 вересня 2020 року.

ТОВ «Діджи Фінанс» вимогою № 02/09/101/07-НВк про усунення порушення, в порядку статті 35 Закону України «По іпотеку» направило ОСОБА_5 про: зміну кредитора (відступлення права вимоги за кредитним договором від 12 листопада 2020 року № 02/09/07-НВк); «наявність заборгованості у ОСОБА_5 станом на 09 вересня 2020 року у сумі 2 102 158,85 грн, з яких заборгованість по основній сумі кредиту становить 1 164 276,15 грн, заборгованість по процентам - 937 882,70 грн; враховуючи наявну заборгованість за кредитним договором, керуючись умовами кредитного договору, договору іпотеки і нормами чинного законодавства України, ТОВ «Діджи Фінанс» має право набути право власності на іпотечне майно, а саме: житловий будинок, загальною площею - 78,4 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 212,00 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 . Для запобігання вчинення вищезазначених дій ви вправі протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, виконати основне зобов`язання за кредитним договором, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 Закону України «Про іпотеку». Невиконання вами умов кредитного договору та договору іпотеки матиме наслідком застосування вищезазначених заходів, для задоволення вимог іпотекодержателя, а саме набуття у власність ТОВ «Діджи Фінанс» предмета іпотеки за ціною встановленою на момент такого набуття, з наступною реєстрацією цього права щодо зміни власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або укладення ТОВ «Діджи Фінанс» з будь-якою особою договору купівлі-продажу предмета іпотеки від свого імені. Враховуючи зазначене, вимагаємо протягом тридцятиденного строку, з дня отримання даної вимоги, сплатити ТОВ «Діджи Фінанс», заборгованість за кредитним договором від 13 серпня 2007 року № 02/09/07-НВк в розмірі 2 102 158,85 грн».

Зазначені повідомлення ТОВ «Діджи Фінанс» направило 12 листопада 2020 року та 20 січня 2021 року на адресу ОСОБА_5 за двома адресами: АДРЕСА_2 (адреса зазначена в кредитному та іпотечному договорах); АДРЕСА_1 (розташування іпотечного майна).

Вказані повідомлення повернулися без вручення адресату за спливом строку зберігання.

У справі відсутні докази вручення повідомлення - вимоги боржнику ОСОБА_5 , яка також є іпотекодавцем.

24 грудня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «2х2 Фінанс» укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В., зареєстрований в реєстрі за № 3288.

Відповідно до пункту 1 договору продавець, діючи відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, як фізичного і морального, продав, а покупець купив вищезазначений житловий будинок. Зазначене нерухоме майно належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений 13 серпня 2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О. Г., за реєстровим № 457, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пятковською О. Г., право власності зареєстроване 30 серпня 2007 року ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за номером запису - 31779 в книзі, 179, реєстраційний номер майна -11677571.

Право на продаж вказаного нерухомого майна будь-якій особі належить продавцю, як іпотекодержателю на підставі: іпотечного договору № 02/09/101/07-НВк, який посвідчений 13 серпня 2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О. Г. за реєстровим № 460, який укладений 13 серпня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 , який містить іпотечне застереження; договору купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчений 26 серпня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. за реєстровим № 1441, який укладений 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк»; договору про відступлення права вимоги, який посвідчений 02 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. за реєстровим № 1609, який укладений 02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідно до пункту 2 договору зазначено, що продавець стверджує, що за 30- днів до укладення цього договору письмово повідомлено належним чином, передбаченим діючим законодавством України, іпотекодавця про намір іпотекодержателя укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки. Продавець, як іпотекодержатель, одночасно з підписанням цього договору надає свою згоду на відчуження вказаного нерухомого майна.

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, зареєстровано 24 грудня 2021 року за ТОВ «2х2 Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 3288, який виданий 24 грудня 2021 року, видавник: Пономарьова Д. В. , державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62583723 від 24 грудня 2021 року.

Відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 06 вересня 2016 року ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 552.

Згідно із довідкою від 21 листопада 2019 року № 04-18/3-1276 про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 21 листопада 2019 року.

Відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 07 березня 2023 року № 594/09-37/19.02 районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району як органом опіки та піклування дозвіл на продаж будинку за адресою: АДРЕСА_1 - не надавався.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена.

Особа, яка не є власником майна, вправі розпоряджатися цим майном лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) звертала увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі залишати предмет іпотеки за собою.

Верховний Суд у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 756/15123/18 (провадження № 61-976св22) вказав, що договір як універсальний регулятор приватних відносин покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати застосування в своїх відносинах юридично-значимих повідомлень (зокрема, порядок надсилання, визначати, коли повідомлення вважатиметься отриманим); належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем у загальному порядку.

Суд встановив, що вимоги про усунення порушень та намір іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання ТОВ «Діджи Фінанс» направляло двічі 12 листопада 2020 року та 20 січня 2021 року рекомендованими повідомленнями, які не були вручені позивачу та повернулися у зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Встановивши, що позивач спростував презумпцію належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано частково задовольнив позов.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справі «Пономарьов проти України» та ін.) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Наведені норми закону та позиція Верховного Суду дають підстави для висновку про законність оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Діджи Фінанс» необхідно відмовити, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 29 листопада 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування його з чужого незаконного володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров