Справа № 932/8160/23
Провадження №2/932/2294/23
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2024 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді Овчиннікової О.С.,
за участю секретаря судового засідання - Кирилішиної В.Д.,
за участю позивачки - ОСОБА_1 ,
представника третьої особи- Пантелеєвої Г.С. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради Управління-служба у справах дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,
Позивач звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради Управління-служба у справах дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,
На обґрунтування позову зазначила, що вона є матір`ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При реєстрації ОСОБА_3 народження доньки ОСОБА_4 Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 04 серпня 2009 року був зроблений відповідний актовий запис № 1002, в якому відомості про батька « ОСОБА_5 » були записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.
Таким чином, відповідач ОСОБА_3 є матір`ю одиначкою, а у дитини ОСОБА_4 батько відсутній. Дитина ОСОБА_4 з народження зареєстрована та мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить позивачці, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, що підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло. Після початку військової агресії російської федерації проти України, введення в Україні режиму воєнного стану, позивачка разом з донькою та онукою в березні 2022 року виїхали за межі України та деякий час перебували у Німеччині в евакуації. В травні 2022 року ОСОБА_3 залишила позивачку разом з онукою ОСОБА_4 в Німеччині в місті Берлін та поїхала одноособово мешкати в інше місто Німеччини Мангейм, де познайомилась з громадянином Єгипту . Останній раз позивачка з неповнолітньою ОСОБА_4 бачили ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли вона приїхала до них в Берлін на один день.
В квітні 2023 року ОСОБА_3 повідомила по телефону, що вона знаходиться в Україні. Позивачці була необхідна довіреність від ОСОБА_3 на право представляти інтереси дитини від імені матері в Німеччині для отримання матеріальної допомоги, а також для вирішення питання щодо проведення операції по видаленню металевої платини з правого бедра, встановленої внаслідок отриманої травми в 2019 році. В зв`язку з цим ОСОБА_1 , повернулась зі своєю неповнолітньою онукою ОСОБА_4 в Україну, але, як тільки Відповідач дізналась про повернення, одразу виїхала назад до Німеччини, а в подальшому в Єгипет. Зі слів ОСОБА_3 позивачці відомо, що вона зареєструвала шлюб з-громадянином Єгипту . Отже, вона з онукою з квітня 2023 року залишились мешкати в м.Дніпрі. Відповідач ОСОБА_3 фактично залишила дитину разом з позивачкою. 3 того часу неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає з бабусею ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 .
Позивач вказала, що нею ОСОБА_1 , створені належні умови для виховання, проживання та розвитку дитини. У ОСОБА_4 є місце для відпочинку, сну, навчання, проведення дозвілля, вона забезпечена одягом та взуттям за сезоном. Вказане підтверджується Актом обстеження умов проживання, складеним 18.07.2023 року комісією управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради. Мати дитини, ОСОБА_3 , не займається вихованням та утриманням своєї дитини і не планує цього робити. З її слів вона в Україну повертатись не планує. Відповідачка жодним чином не приділяє дитині ніякої уваги, не цікавиться її станом здоров?я, матеріально не забезпечує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. В той же час, дитина ОСОБА_4 з 10.11.2021 року визнана дитиною з інвалідністю, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-педіатра, ортопеда дитячого, офтальмолога дитячого. Згідно листа Комунального закладу освіти «НВК N? 48» ДМР» N?132/01-19 від 12.07.2023 року дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дитиною з особливими потребами (порушенням інтелектуального розвитку), навчалась за індивідуальною програмою, рівень загальних інтелектуальних здібностей низький, має особливості психофізичного розвитку і потребує сторонньої допомоги. За час очного навчання дитина мала усе необхідне шкільне приладдя та сезонний одяг, охайна. Вихованням дівчинки займалася бабуся ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 за час навчання дитини до школи з`являлась дуже рідко. Викладене підтверджує, що мати дитини ОСОБА_3 вже декілька років ухиляється від виховання та утримання дитини, переклала свої батьківські обов`язки на позивача ОСОБА_1 . Така поведінка відповідача щодо неповнолітньої доньки є безумовно винною, вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов?язками, прямо ухиляється від їх виконання, є байдужою до долі та життя дитини.
Тому вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини доцільно позбавити відповідачку ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також вказала, що це надасть їй можливість, встановити опіку над неполнолітньою онукою ОСОБА_4 та вже як офіційний представник неповнолітньої вирішувати всі питання стосовно її прав та інтересів в правоохоронних органах з питання отримання паспорту громадянина України, закладах освіти, охорони здоров`я, в тому числі щодо проведення необхідного оперативного втручання, державних організаціях та установах, управліннях соціального захисту, органах місцевого самоврядування, тощо.
Крім того з відповідача на користь позивача повинні бути стягнені аліменти на утримання дитини, так як позбавлення батьківських прав не звільняє особу від сплати аліментів на утримання дитини. ОСОБА_3 є працездатною особою, інших утриманців не має, тому зобов?язана сплачувати аліменти.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник третьої особи - Пантелеєва Г.С. вказала, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку так як вона свої обов`язки не виконує. Також надала письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду, своїм правом дати особисто пояснення в судовому засіданні чи подати відзив на позов не скористалась, заяв про причини неявки чи клопотань про відкладення не подала.
Суд, вислухавши позицію сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке:
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При реєстрації ОСОБА_3 народження доньки ОСОБА_4 Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 04 серпня 2009 року був зроблений відповідний актовий запис № 1002, в якому відомості про батька « ОСОБА_5 » були записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №1002.
Таким чином, відповідачка ОСОБА_3 є матір`ю одиначкою, а у дитини ОСОБА_4 батько відсутній.
Відповідно до висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування адміністрації від 26.12.2023 № 4/3-342, комісією з питань захисту прав дитини одноголосно було прийнято рішення про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Органом опіки встановлено, що батько не приймає участі у житті, навчанні, вихованні дитини, не проживає разом з дитиною.
З висновку органу опіки та піклування від та наданої довідки КНП « ДЦПМСД №2 ДМР, акту обстеження умов проживання від 18.07.2023 року судом встановлено, що ОСОБА_1 , створені належні умови для виховання, проживання та розвитку дитини. У ОСОБА_4 є місце для відпочинку, сну, навчання, проведення дозвілля, вона забезпечена одягом та взуттям за сезоном.
Згідно листа Комунального закладу освіти «НВК N? 48» ДМР» N?132/01-19 від 12.07.2023 року дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дитиною з особливими потребами (порушенням інтелектуального розвитку), навчалась за індивідуальною програмою, рівень загальних інтелектуальних здібностей низький, має особливості психофізичного розвитку і потребує сторонньої допомоги. За час очного навчання дитина мала усе необхідне шкільне приладдя та сезонний одяг, охайна. Вихованням дівчинки займалася бабуся ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 за час навчання дитини до школи з`являлась дуже рідко. Викладене підтверджує, що мати дитини ОСОБА_3 вже декілька років ухиляється від виховання та утримання дитини, переклала свої батьківські обов`язки на позивача ОСОБА_1 . Така поведінка відповідача щодо неповнолітньої доньки є безумовно винною, вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов?язками, прямо ухиляється від їх виконання, є байдужою до долі та життя дитини.
Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з п.п. 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Слід розуміти, що поняття ухилення від виконання обов`язку і невиконання обов`язку не є тотожними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).
Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для матері (батька), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка на засідання комісії з питань захисту прав дітей не з`явився, пояснень не надала, про бажання спілкуватися з донькою та приймати участь у її житті не заявляла.
Відповідачка особисто в судове засідання не з`явилась, своїм правом на надання пояснень щодо своїх заперечень проти позбавлення батьківських прав не скористалась.
Таким чином, належних та допустимих доказів щодо будь якої участі відповідача у виконанні своїх обов`язків у вихованні дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти матеріали справи не містять.
Жодних доказів на підтвердження бажання відповідачки приймати участь у вихованні, навчанні, підтримання здоров`я, дозвіллі дитини впродовж судового розгляду справи з вересня 2023 року до лютого 2024 року матеріали справи не містять.
Тому суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача зробить життя дитини кращим, ніж зараз, буде відсутня залежність від волі відповідача щодо вирішення багатьох питань, в тому числі, але не виключно, про виїзд за кордон, це буде відповідати інтересам дитини.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачки підлягають задоволенню, оскільки позивачем надані достатні докази свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідача, які свідчать про ухилення ОСОБА_3 , від виховання доньки, тому позбавлення батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дитини.
На підставі положення ч.3 ст. 166 СК України, відповідно до якої при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, однак суд вважає доцільним зазначити наступне.
Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ст. 181 СК України.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог статті З ЦПК України й статті 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене право, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав осіб зазначених в прохальній частині позову, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Тому суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення аліментів на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей, спрямовані на майбутнє, а тому позов в цій частині не може бути задоволений.
В силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. за вимогу про позбавлення батьківських прав.
Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, 200,258,259,263 - 265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради Управління-служба у справах дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини- задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКП НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .
В частині позову щодо вимоги про стягнення аліментів на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. за вимогу про позбавлення батьківських прав.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.С.Овчиннікова