Справа № 456/391/24
Провадження № 2/456/495/2024
РІШЕННЯ

іменем України

01 березня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу №456/391/24 за позовом акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» заборгованість за кредитним договором №17438/102/2022 від 27.10.2022 в розмірі 98793,85 грн. та судовий збір в сумі 2 684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.10.2022 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №17438/102/2022. Відповідно до кредитного договору, банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до кредитного договору, кредит надається у сумі 85000,00 грн., з умовою повернення в термін до 26.10.2025 в порядку та відповідно до умов кредитного договору. Згідно із п.3.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку 64% річних. Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на суму, що зазначена в кредитному договорі.

Факт отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером №938886 від 27.10.2022. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно Додатку 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

У зв`язку з тим, що відповідач систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у визначені кредитним договором терміни, позивач, керуючись положеннями ст. 1050 Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору, набув право вимоги дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за кредитним договором. Відповідачу направлявся лист з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором, однак дана вимога залишилась без відповідного реагування зі сторони відповідача. Станом на 13.12.2023 заборгованість відповідача по кредитному договору складає 98793,85 грн, з яких: 77677,28 грн сума заборгованості за кредитом, 21116,57 грн сума заборгованості за відсотками.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак при поданні заяви до суду, вказав, щоб справу розглянути у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою судді від 25.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов АТ АКБ «Львів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задоволити з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

З розрахунку заборгованості за договором кредиту №17438/102/2022 від 27.10.2022, укладеним між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 , встановлено, що станом на 13.12.2023 заборгованість відповідача ОСОБА_1 , перед банком становить 98793,85 грн, з яких: 77677,28 грн сума заборгованості за кредитом, 21116,57 грн сума заборгованості за відсотками.

З копії кредитного договору №17438/102/2022 від 27.10.2022, укладеного між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 , встановлено, що відповідач отримав кредит у сумі 85 000,00 грн., з терміном повернення до 26.10.2025 в порядку та відповідно до умов договору (пункт 1.3. Договору). Видача кредиту здійснюється одноразово, безготівково на поточний рахунок позичальника (пункт 1.4. Договору). Сторони узгодили, що банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, процентів, комісії та інших платежів за договором у разі несвоєчасної сплати процентів та/або повернення суми кредиту (пункт 2.3.2. Договору). За користування кредитом позичальник сплачує банку фіксовану процентну ставку у розмірі 64% (п.3.2 Договору).

З копії меморіального ордера №938886 від 27.10.2022, вбачається, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_1 , кредитні кошти у сумі 85 000,00 грн.

З копії листа-вимоги від 07.11.2023, вбачається, що АТ АКБ «Львів» зверталося до відповідача з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором №17438/102/2022 від 27.10.2022.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено, що 27.10.2022 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №17438/102/2022, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 85 000,00 грн, з умовою повернення до 26.10.2025 в порядку та відповідно до умов цього договору

Прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, оскільки 27.10.2022 банк перерахував кредитні кошти у розмірі 85 000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 ,, що підтверджується меморіальним ордером №938886 від 27.10.2022 року.

Пунктами 3.2 та 3.3 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку фіксовану процентну ставку в розмірі 64 % річних.

Згідно з п.п.5.1, 5.2 вказаного Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно Додатку 1 (Платіжного календаря), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п.2.3.2 вказаного Кредитного договору банк має право, зокрема, вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за договором у разі: несвоєчасної сплати процентів та/або неповернення суми кредиту (частини кредиту); наявності обставин, які свідчать про те, що наданий кредит не буде повернуто у строки, визначені цим договором.

Отже, надавши суму кредиту відповідачу, позивач виконав умови укладеного кредитного договору , однак відповідач всупереч умовам такого, свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13.12.2023 заборгованість відповідача ОСОБА_1 , перед банком становить 98793,85 грн, з яких: 77677,28 грн сума заборгованості за кредитом, 21116,57 грн сума заборгованості за відсотками, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Слід зазначити, що відповідач жодного доказу на спростування складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором не надав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача надсилався лист-вимога про виконання останнім вимог кредитного договору щодо своєчасного та належного погашення заборгованості за кредитом і процентами за користування таким, однак на вказану вимогу останній не відреагував, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості.

Таким чином судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно зі ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

На підставі наведеного, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684,00 грн., який підтверджено платіжним дорученням.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 582, 610-612, 651, 653, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов Акціонерного товариства Акціонерно-комерійного банку «Львів» задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерійного банку «Львів» (79008, м. Львів, вул. Сербська, 1, ) 98793,85 (дев`яносто вісім тисяч сімсот дев`яносто три грн. 85 коп) грн., заборгованості за кредитним договором №17438/102/2022 від 27.10.2022 та 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) грн.., сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. Т. Шрамко