КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року місто Київ

Справа № 755/674/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6411/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О. В. (суддя-доповідач), Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року (ухвалене у складі судді Катющенко В. П., повне рішення складено 07 грудня 2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ

У грудні 2022 року позивачка, ОСОБА_3 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, у якому просила суд: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 6 250 грн на кожну дитину щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що сторони перебували у шлюбі з 25.09.2009 по 20.07.2022, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Наразі вона з дітьми проживає у Польщі. Зазначила, що працює старшим бухгалтером в польській компанії, де її середня валова зарплатня до вирахування податків становить 9 356 польських злотих, після вирахування податків - 6 960 злотих. При цьому, у власності має квартиру 42,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Chevrolet Aveo, 2009 р.в. Вказала, що дохід відповідача невідомий, він працює в Fundacja Rozwoju Przedsiybiorczosci «Twoj Startup» (Фонд розвитку підприємництва «Твій стартап») та має у власності квартиру 125,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Так, поточні майнові витрати на двох дітей на місяць складають 24 866 грн. Крім того, один з синів, ОСОБА_4 має діагноз «нейрогенний гіпорефлекторний сечовий міхур». Зазначила, що станом на дату подачі цього позову, несе кратно більшу як матеріальну, так і духовну участь в житті дітей, що створює надмірний тягар на матір та порушує обґрунтований в цьому розділі позову принцип паритету відповідальності батьків. Такий дисбаланс призводить до порушення її майнових та особистих немайнових прав, оскільки на неї покладений обов`язок виховання та забезпечення дітей, якого вона не може уникнути ані з точки зору закону, ані з точки зору моралі, при цьому вона втрачає гроші та зусилля без якоїсь помітної компенсації цих витрат з боку батька дітей, який має такі ж зобов`язання, що і матір.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей аліменти у розмірі по 6 250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 28.12.2022 і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 38 334 (тридцять всім тисяч триста тридцять чотири) гривні 93 (дев`яносто три) копійки, які складаються: з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 917,93 грн та витрати на залучення перекладача в розмірі 27 417 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 30 грудня 2023 року направив на електронну адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року в частині стягнення аліментів починаючи з 28.12.2022 року, змінити рішення шляхом призначення стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей починаючи з 09.10.2023 року з дня подання заяви від 09.10.2023 про часткове визнання первісного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи.

Вказує, що після розлучення діти залишилися проживати разом із батьком, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання з батьком, а також утриманням дітей займався батько, що підтверджується довідками про навчання дітей у школі № НОМЕР_1 , про оплату навчання в цій школі, про зарахування дітей в яхтову школу, лижний спортивний клуб та довідками про оплату навчання у цих установах. Звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі № 188/1029/19, згідно з якою обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з ним дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Зазначає, що 07 серпня 2023 року було зареєстроване нове місце проживання дітей за адресою проживання матері, проте лише на початку жовтня 2023 року діти остаточно переїхали до матері. При цьому, батько, до остаточного переїзду дітей, продовжував утримувати їх та оплачувати, зокрема, навчання та заняття спортом, що є складовими при визначенні первісним позивачем суми аліментів. Тому покладення на батька обов`язку зі сплати аліментів за період, коли діти насправді були на його утриманні є грубим порушення його прав та інтересів.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини щодо часу виникнення у матері підстав для стягнення з батька аліментів на утримання дітей, оскільки на час подання первісного позову не було достатніх доказів проживання дітей саме з матір`ю.

Супровідним листом Київського апеляційного суду від 03 січня 2024 року витребувано матеріали цивільної справи № 755/674/23.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 січня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених в ній недоліків не більше 5-ти днів з дня отримання ухвали.

На виконання вимог ухвали 06 січня 2024 року, згідно поштової відмітки, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 надіслав на адресу Київського апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено оформлену належним чином апеляційну скаргу та копію такої скарги для позивача.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та надано позивачу 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

16 лютого 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представник позивача - адвокат Куликов О.А. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення в повному обсязі через необґрунтованість викладених у ній доводів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що довідка про реєстрації місця тимчасового проживання дитини не доводить факту проживання дітей з батьком, оскільки під час її видачі не проводиться перевірка фактичного місця проживання особи, а інформація вноситься зі слів заявника, якого перевіряють лише на факт батьківства та малоліття дітей.

Зазначає, що гроші, які батько витрачав на утримання дітей надавалися йому Республікою Польщею як посереднику між Польщею та дітьми в питанні отриманні соціальної допомоги, яка є адресною, а тому батько не міг витратити її на інші потреби, ніж на утримання дітей.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянтом не оскаржується та визнається позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 6 250 гривень щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визначення дати (дня), з яких належить стягувати аліменти, а тому переглядається апеляційним судом лише в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині відповідає.

Судом встановлено,що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували з 25.09.2009 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2022 (том 1, а.с.15-17).

У шлюбі у сторін народилось двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1, а.с.19-20).

Відповідно до довідки про доходи від 26.10.2022, ОСОБА_3 працює на посаді старшого бухгалтера у головному відділі підприємства Starcom Sp. z o.o. та її середня чиста заробітна плата за останні 12 місяців становить 6 960,59 злотих (том 1, а.с.22).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 315117462 від 14.11.2022, позивачці, ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 42,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с.28-29).

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 308352119 від 27.08.2022, відповідачу, ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на праві приватної спільної часткової власності належить 27/100 житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_2 (том 1, а.с.31-33).

Згідно з довідкою від 18.04.2023, ОСОБА_2 з 01.04.2018 здійснює розрахунок на підставі цивільно-правового договору та керує організованою частиною підприємства в межах Фонду підприємництва «Твій СтартАп». Дохід за період з 01.04.2022 по 01.04.2023 на підставі договору на виконання конкретної роботи становить 39 950 злотих (том 1, а.с.102).

Відповідно до довідки про реєстрацію тимчасового місця проживання від 19.04.2023, виданої Бюро адміністрації та громадянських справ у районі Мокотув, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (том 1, а.с.104).

Згідно з довідкою № 5217 від 19.04.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем Базової школи № 212 ім. Кристини Крагельськлої у м. Варшава та у 2022/2023 навчальному році навчається в 4-б класі (том 1, а.с.110).

Відповідно до довідки № 5238 від 28.04.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є учнем Базової школи № 212 ім. Кристини Крагельськлої у м. Варшава та у 2022/2023 навчальному році навчається в 1-а класі (том 1, а.с.113).

Згідно з довідкою про реєстрацію на тимчасове проживання від 07.08.2023, виданої Управлінням цивільних справ у Віланувському районі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (том 1, а.с.186).

Відповідно до довідки про реєстрацію на тимчасове проживання від 07.08.2023, виданої Управлінням цивільних справ у Віланувському районі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (том 1, а.с.193).

На підставі вищевикладеного, оцінивши надані до суду письмові докази, суд встановив, що діти проживають разом із позивачкою, а тому саме вона несе тягар утримання дітей та їй належить право на стягнення аліментів на утримання дітей, які мають бути присуджені з дня звернення до суду.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам та вимогам Закону.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивачки права на стягнення аліментів з дня звернення до суду, з огляду на таке.

Відповідач, стверджуючи, що діти до жовтня 2023 року проживали разом із ним, посилається на довідку від 19.04.2023 про реєстрацію тимчасового місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , що є і його місцем проживання (том 1, а. с. 103-108).

Колегія суддів не вважає ці докази такими, що підтверджують факт постійного проживання дітей разом із батьком з огляду на те, що як з юридичної, так і з фактичної точки зору, сама по собі тимчасова реєстрація місця проживання дітей за певною адресою, без інших доказів, які б підтверджували фактичне проживання дітей з батьком, не є доказом перебування дітей на утриманні батька.

Крім цього, колегія суддів враховує те, що аналогічні за змістом довідки від 27.06.2023 та від 07.08.2023 були надані позивачем як додатки до відзиву на зустрічну позовну заяву, та з яких вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані на тимчасове проживання за адресою: АДРЕСА_4 , що є зареєстрованим місцем проживання матері (том 1, а. с. 182-194).

За таких обставин знаходять своє підтвердження доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо того, що вказані довідки видаються будь-кому із батьків малолітньої дитини за умови підтвердження свого батьківства, а інформація до таких довідок вносяться зі слів заявника та не перевіряється на достовірність (фактичне проживання дітей за вказаною адресою).

Крім того, стверджуючи про здійснення витрат на утримання дітей, апелянтом надавалися відповідні довідки про оплату навчання дітей у школі № 212, школі англійської мови «Junior English School Monika Pruszynska, яхтовій школі «SZKWAL» та участь у лижному спортивному клубі «RASC» (том 1, а. с. 114-125).

Апеляційний суд також не приймає ці докази на підтвердження факту перебування дітей на утриманні батька до жовтня 2023 року, оскільки як вбачається з відповіді Управління соціального страхування Польщі (центр обслуговування сімейних пільг) від 07.06.2023 Управління не могло розглянути заяву ОСОБА_3 про призначення допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_4 , оскільки заяву про призначення допомоги подала інша правомочна особа. Колегія суддів вважає очевидним, що «іншою правомочною особою», яка оформила на себе допомогу по догляду за дитиною може бути лише батько - ОСОБА_2 .

За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що батько в даному випадку виступає посередником між Польщею та дітьми в аспекті соціального утримання, оплачуючи за рахунок коштів отриманих від Республіки Польща харчування дітей у школі та інші рахунки за навчання дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 22 листопада 2022 року у справі № 188/1029/19, на який посилається апелянт, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Проте апеляційний суд, з огляду на викладені вище обставини, з урахуванням доказів, які зібрані по даній справі, застосовуючи стандарт доказування «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, аніж не мав місце, приходить до висновку, що відповідач не довів, що діти на час пред`явлення позову у грудні 2022 року проживали разом з ним та знаходились на його утриманні, а тому суд першої інстанції надав вірну оцінку доказам та дійшов правильного висновку про задоволення позову в повному обсязі та присудження стягнення аліментів з дня пред`явлення позову згідно з ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

З огляду на це, рішення Дніпровського районного суду від 27листопада 2023 року залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстави для перерозподілу судових витрат у вигляді сплати відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги в порядку статей 141, 382 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 268, 374, 375, 381-384 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення .

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідачО. В. Желепа
Судді:О. Ф. Мазурик
О. В. Немировська