Справа № 167/656/23
Номер провадження 2/167/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позицій сторін.

14 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 25 червня 1993 року він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що 12 вересня 2011 року під час шлюбу з ОСОБА_2 ними за спільні кошти була придбана двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що на даний час відповідач не допускає його до квартири, пояснюючи це тим, що по документах вона є власником квартири і позивач не має права в ній проживати. Добровільно вирішити питання про поділ квартири відповідач відмовляється, а тому ураховуючи наведене просить суд визнати за ним право власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

18 липня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подала суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 25 червня 1993 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу ними було придбане спільне майно, а саме: двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 . Вказує, що оскільки автомобіль придбаний за час перебування в шлюбі, а тому просить визнати його спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 122344,50 грн.

01 листопада 2023 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подав суду заяву про збільшення позовних вимог в якій зазначає, що за період перебування в шлюбі з ОСОБА_2 з 2005 року по 2015 рік ними також було придбано майно, а саме: холодильник «Атлант» вартістю 12000 грн, газовий котел «Данко» вартістю 10000 грн, кухонну плиту «Горєніє» вартістю 7000 грн, телевізор «Самсунг» вартістю 6000 грн, кухонний комбайн вартістю 5000 грн, мікрохвильову піч вартістю 3000 грн, меблеву стінку вартістю 7000 грн, кухонний гарнітур, вартістю 6000 грн, шафу-купе вартістю 10000 грн, диван вартістю 6000 грн та диван вартістю 8000 грн, всього на загальну суму 80000 грн. Щодо спірного автомобіля «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 зазначає, що на протязі останнього часу саме у ОСОБА_2 знаходяться оригінал технічного паспорта та ключі від автомобіля. Вказує, що в квітні 2023 року він скоїв дорожньо-транспортну пригоду, не впорався з керуванням та в`їхав в електроопору. Під час дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, важку психічну травму, після чого стан його здоров`я погіршився. Зазначає, що на даний час він позбавлений права керування транспортними засобами та не має наміру відновлювати дію посвідчення водія, так як боїться сідати за кермо будь-якого автомобіля. Ураховуючи вищенаведене просить збільшити позовні вимоги та в порядку поділу майна просить визнати за ним право власності, а саме: на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на рухоме майно - холодильник «Атлант» вартістю 12000 грн, газовий котел «Данко» вартістю 10000 грн, кухонну плиту «Горєніє» вартістю 7000 грн, телевізор «Самсунг» вартістю 6000 грн, кухонний комбайн вартістю 5000 грн, мікрохвильову піч вартістю 3000 грн, меблеву стінку вартістю 7000 грн, кухонний гарнітур вартістю 6000 грн, шафу-купе вартістю 10000 грн, диван вартістю 6000 грн, диван вартістю 8000 грн, всього на загальну суму 80000 грн. Визнати за позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Renault Master», 2007 року випуску та стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію частини вартості автомобіля, зменшеної на вартість техніки та меблів, а саме: 42344,50 грн та понесені судові витрати.

Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов підтримав з підстав зазначених у ньому та просив задовольнити, зустрічний позов визнав повністю.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавала.

Представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним позовом адвокат Давидов О. В. в судове засідання не з`явився. 14 березня 2024 року через систему «Електронний суд» надіслав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначив, що зустрічний позов підтримує повністю з підстав викладених в ньому та просить задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на частку у квартирі визнає, в решті позовних вимог просить відмовити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 15 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання 05 липня 2023 року о 10 год 30 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 29 серпня 2023 року за клопотанням представника відповідача підготовче засідання відкладено на 13 год 30 хв 18 вересня 2023 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 18 вересня 2023 року за клопотанням представника відповідача підготовче засідання відкладено на 13 год 00 хв 12 жовтня 2023 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12 жовтня 2023 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, підготовче засідання відкладено на 11 год 30 хв 02 листопада 2023 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року прийнято до розгляду заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 28 листопада 2023 року о 13 год 30 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 19 грудня 2023 року за клопотанням представника відповідача за первісним позовом судове засідання відкладено на 13 год 30 хв 18 січня 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом адвоката Давидова О. В.

Суд, заслухавши позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що з 25 червня 1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 10 березня 2023 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 324259989, сформованої 28 лютого 2023 року, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34457932, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, 1403, 12 вересня 2011 року, приватний нотаріус Рожищенського районного нотокругу Павлюк Р. П.

Ринкова вартість вищевказаної квартири становить 224348 грн, що підтверджується висновком про вартість об`єкта оцінки, виданої фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 143/2023 від 15 березня 2023 року).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску. Набуття останнім права власності на транспортний засіб в період шлюбу сторонами не оспорюється.

Станом на 06 липня 2023 року ринкова вартість транспортного засобу «Renault Master», 2007 року випуску становить 244689 грн, що підтверджується висновком про ринкову вартість КТЗ, виданим суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (сертифікат ФДМУ від 07 червня 2021 року).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку з набуттям сторонами під час перебування у шлюбі спільного майна, та неможливістю його поділу в позасудовому порядку.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 36 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Одним із таких прав, що виникає після реєстрації шлюбу, є право спільної сумісної власності подружжя, до якого належить майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Тлумачення положень ст. 61 СК України свідчить про те, що спільною сумісною власністю, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя воли були набуті.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя в судовому порядку, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок про те, що існує презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з ним не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Отже, законодавством передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить спільно подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абз. 1, 2 ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч. 4 ст. 71 СК України).

Вирішуючи спір між сторонами про поділ майна подружжя суд також враховує Постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 у якій зазначено, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію. Вирішення спору, зокрема, щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовитися про порядок поділу цього ж майна, а саме, про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч. 3 ст. 12 , ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Щодо позовних вимог за первісним позовом.

На підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі ними на підставі договору купівлі-продажу від 12 вересня 2011 року було придбано квартиру АДРЕСА_2 , право власності якої зареєстровано за ОСОБА_2 , отже спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України.

Під час розгляду справи судом не встановлено, що між сторонами досягнуто будь-які домовленісті щодо розміру часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, а тому спірна квартира в рівних частинах, тобто по 1/2 частині належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З врахуванням вищенаведених норм закону, досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд доходить висновку, що первісний позов в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1 /2 частину квартиру АДРЕСА_2 необхідно задовольнити.

Разом з цим, в порядку поділу спільного майна подружжя позивач просить визнати за ним право власності на рухоме майно - холодильник «Атлант» вартістю 12000 грн, газовий котел «Данко» вартістю 10000 грн, кухонну плиту «Горєніє» вартістю 7000 грн, телевізор «Самсунг» вартістю 6000 грн, кухонний комбайн вартістю 5000 грн, мікрохвильову піч вартістю 3000 грн, меблеву стінку вартістю 7000 грн, кухонний гарнітур вартістю 6000 грн, шафу-купе вартістю 10000 грн, диван вартістю 6000 грн, диван вартістю 8000 грн, всього на загальну суму 80000 грн.

Проте, позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що майно (побутова техніка та меблі) загальною вартістю 80000 грн було набуте колишнім подружжям за час перебування в шлюбі та доказів вартості цього майна.

Підсумовуючи наведене, повно та всебічно дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на рухоме майно холодильник «Атлант» вартістю 12000 грн, газовий котел «Данко» вартістю 10000 грн, кухонну плиту «Горєніє» вартістю 7000 грн, телевізор «Самсунг» вартістю 6000 грн, кухонний комбайн вартістю 5000 грн, мікрохвильову піч вартістю 3000 грн, меблеву стінку вартістю 7000 грн, кухонний гарнітур вартістю 6000 грн, шафу-купе вартістю 10000 грн, диван вартістю 6000 грн, диван вартістю 8000 грн за недоведеністю.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_1 є об`єктом спільної власності подружжя, оскільки придбаний під час шлюбу. Сторони визнали дану обставину та погодились, що вартість автомобіля становить 244689 грн.

Беручи до уваги рівність часток сторін у праві спільної сумісної власності, а також керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, які закріплені у ч. 9 ст. 7 СК України, визнання позову відповідачем за зустрічним позовом, суд доходить висновку, що зустрічний позов необхідно задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 122344,50 грн компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі первісного позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 2345,19 грн.

Оскільки первісний позов задоволено частково (47,83%), тому з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1121,61 грн.

При подачі зустрічного позову ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в розмірі 1223,44 грн.

У зв`язку з тим, що зустрічний позов задоволено в повному обсязі, а тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути 1223,44 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 12, 13, 79-81, 141, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,2 кв.м, житловою - 29,3 кв.м, в порядку поділу спільного майна подружжя.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати автомобіль марки «Renault», моделі «Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 122344 (сто двадцять дві тисячі триста сорок чотири) гривні 50 копійок компенсаціі вартості частини автомобіля марки «Renault», моделі «Master», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1121 (одну тисячу сто двадцять одну) гривню 61 копійку судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1223 (одну тисячу двісті двадцять три) гривні 44 копійки судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 25 березня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай