ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2901/23 Номер провадження 22-ц/814/1434/24Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

секретар Стеценко В.С.,

з участю відповідача та його представника адвоката Ланчинського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2023 року, постановлене суддею Максименко Л.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

15.08.2023 ОСОБА_2 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 на його користь аліменти у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до закінчення ним навчання або до досягнення двадцяти трьох років. В обґрунтування вимог позову зазначає, що є повнолітнім сином відповідача, який працює в АТ «Укрнафтогаз», не є інвалідом та має можливість утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.12.2023 позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином 23 років, яке настане ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не довше ніж до закінчення учбового закладу, залежно від того, яка з цих обставин настане першою, починаючи з 15.08.2023.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 073,60 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивач є повнолітнім сином відповідача та потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням ним навчання, тоді як відповідач має можливість надавати таку допомогу в розмірі, заявленому до стягнення.

Із рішенням районного суду не погодився відповідач, оскарживши його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин просить визначити розмір аліментів 1/6 частини заробітку, замість 1/4.

Зазначає, що має на утриманні батьків пенсіонерів та неповнолітню дочку, на утримання якої з нього стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку.

До апеляційної скарги відповідач додає довідку старости Рашівського старостинського округу від 18.12.2023 №449, видану в тім, що ОСОБА_3 , 1952 р.н. проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за даною адресою проживає чоловік: ОСОБА_4 , 1952 р.н.; а також копію рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.11.2013 (справа №526/2359/13-ц), яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача. Зазначає, що указані докази з поважних причин, зумовлених хворобою його представника, яка призвела до смерті, не були подані до суду першої інстанції для дослідження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки апеляційний суд не повідомив, що з огляду на ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

У суді апеляційної інстанції відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, наполягаючи на її задоволенні та просивши приєднати до справи копію свідоцтва про смерть адвоката ОСОБА_7 .

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ./а.с.4/

ОСОБА_1 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №04 від 12.01.2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 ./а.с.6/

ОСОБА_2 є студентом 2-ого курсу факультету технології виробництва і переробки продукції тваринництва, Полтавського державного аграрного університету денної форми навчання, терміном з 12.08.2021 по 20.06.2025. Наказ про зарахування №719-ст від 12.08.2021 за контрактом, що підтверджується довідкою №53/23 за підписом декану факультету./а.с.5/

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти в розмірі частини доходу відповідача, районний суд виходив з того, що позивач, будучи повнолітнім сином відповідача, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги батька. Підстав, які б визначали неможливість надання відповідачем допомоги на утримання сина, що продовжує навчання, в ході судового розгляду не встановлено.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі №6-1296цс15).

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина перша та друга статті 367 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27.03.2023 у справі №686/9366/20, сформовано висновок, що вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Так із матеріалів справи убачається, що представництво інтересів відповідача в суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Осадчим О.М., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1169258/а.с.15/; право на заняття адвокатською діяльністю адвоката припинено згідно п.3 ч.1 ст.32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 19.12.2023 на підставі рішення РА Полтавської області від 11.01.2024./https://erau.unba.org.ua/profile/19393/

Із огляду на викладене, враховуючи, що особисто відповідач участі у справі не приймав, судову кореспонденцію не отримував та мав легітимні очікування, що його інтереси належним чином представлені адвокатом, діяльність якого припинена у зв`язку зі смертю, колегія суддів вважає за можливе прийняти докази, надані відповідачем до апеляційної скарги та в судовому засіданні докази, які з об`єктивних підстав не становили предмет дослідження суду першої інстанції.

Так, апеляційним судом установлено, що рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 листопада 2013 року (справа №526/2359/13-ц) стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача./а.с.36/

Наведене, враховуючи вимоги частини першої статті 200 СК України має істотне значення для визначення розміру частки аліментів. Тоді як доводи апеляційної скарги про перебування на його утриманні батьків пенсіонерів та надана на підтвердження їх місця проживання довідка сільської ради не дають підстав стверджувати, що вони перебувають виключно на його утриманні.

Відтак, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, апеляційний суд виходить із принципів справедливості та розумності, враховуючи потреби повнолітнього сина та фінансові можливості відповідача, який на утримання неповнолітньої дочки сплачує аліменти у розмірі 1/6 часину від заробітку та не заперечує проти надання утримання повнолітньому сину на період його навчання.

Тому, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає наявними підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та зменшення розміру постановленого до стягнення розміру частки від доходу відповідача із 1/4 до 1/6.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, ст.376, 381-384,389-391 ЦПК України,апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2023 року - змінити в частині розміру постановлених до стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів із 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином 23 років, яке настане ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не довше ніж до закінчення учбового закладу, залежно від того, яка з цих обставин настане першою, починаючи з 15.08.2023.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.03.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак