н/п 6/490/108/2024 Справа № 490/7040/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2024 м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі - Красноноженко Л.О.,без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Центрального відділу ДВС м. Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Марини Анатоліївни про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку по справі №490/7040/18, заінтересовані особи - стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Центрального відділу ДВС м. Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Марини Анатоліївни про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку по справі № 490/7040/18, заінтересовані особи - стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , а саме надання дозволу державному виконавцю Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 66520981, на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , яка була виділена у власність боржнику ОСОБА_2 згідно рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 25.05.1993 № 17/10.

В обгрунтування подання посилається на те, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 66520981 з примусового виконання судового наказу № 490/7040/18 виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 11.08.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження відкрито 17.08.2021, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Стягнення аліментів здійснювалось з пенсії боржника в розмірі 50 % пенсії, оскільки сума утриманих аліментів була менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, боржнику щомісячно нараховувалась заборгованість у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. 30.10.2023 від Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області отримано повідомлення, що станом на 30.10.2023 виплата пенсію боржнику ОСОБА_2 призупинено в зв`язку з тривалою невиплатою.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість на 31.12.2023 становить 144 222,16 грн.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України 01.09.2021 боржник ОСОБА_2 виїхав за межі України, станом на 11.01.2023 в`їзду на територію України не було.

26.09.2023 стягувачем повідомлено, що згідно рішення Миколаївської міської ради народних депутатів № 17/10 від 25.05.1993 "О внесении изменений в решение городского совета № 16/23 от 12.02.93 г. и дополнительном отводе земельных участков гражданам для строительства и обслуживания индивидуальных домов" боржнику ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 999 кв.м. по АДРЕСА_1 .

19.12.2023 на запит державного виконавця архівним відділом Миколаївської міської ради було надано архівний витяг з рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 25.05.1993 № 17/10 в частині прийняття п. 3.57 розділу 3 зазначеного рішення.

Пунктом 3.57 вказаного рішення виділено у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування індивідуальних житлових будинків боржнику ОСОБА_2 площею 999 кв. метрів по АДРЕСА_1 .

Пунктом 4 вищезазначеного рішення вирішено відділу землекористування міської ради видати громадянам державні акт на право власності на землю. Пунктом 5 вищезазначеного рішення вирішено Обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації зареєструвати відведені земельні ділянки.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано.

27.12.2023 отримано відповідь на запит державного виконавця від Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, якою повідомлено, що земельні ділянки за боржником не зареєстровані, по наявним архівним даним відсутня інформація стосовно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку або право постійного користування земельними ділянками.

05.01.2024 отримано відповідь на запит державного виконавця від комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» якою повідомлено, що за адресою АДРЕСА_1 технічна інвентаризація не проводилась, право власності не реєструвалось.

Ухвалою суду від 12.01.2024 року прийнято заяву до розгляду.

Ухвалою суду про витребування доказів від 23.01.2024 року витребувано у від Миколаївської міської ради відомості чи перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Миколаєва чи у приватній власності окремих громадян земельна ділянка, площею 999 кв. метрів, в АДРЕСА_1 ; чи перебуває вказана земельна ділянка на балансі ММР.

На виконання вимог ухвали суду надійшла відповідь Миколаївської міської ради , згідно якої землевпорядна документація щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 в технічному архіві управління земельних ресурсів ММР відсутня.

Відповідно рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 25.05.1993 № 17/10 , п. 3.57 виділено у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування індивідуальних житлових будинків боржнику ОСОБА_2 площею 999 кв. метрів по АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюютьсяЗаконом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Також суд звертає увагу на те, що згідно із ч. 1, 5ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Так, відповідно до положеньстатті 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Крім того, відповідно до ч. 6ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном.

Окрім зазначених вище документів виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Вказане обумовлено тим, що Законом України передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Матеріали подання містять належні докази того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача, надано достатньо доказів вжиття державним виконавцем всіх необхідних заходів для встановлення інформації наявності чи відсутності у боржника коштів на рахунках у банківських установах, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Крім того, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду із поданням.

Згідно відповіді Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником фізичною особою підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця боржник останній раз отримував заробітну плату в 3 кварталі 2021 року від АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО 'ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ 'МИКОЛАЇВГАЗ'.

Згідно відповіді від Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на праві власності боржника було зареєстровано право власності на будинок, житловий з нежитловими приміщеннями магазину продовольчих товарів за адресою АДРЕСА_2 , який 31.05.2016 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору доручення № 118 від 31.05.2016. Таким чином право власності на нерухоме майно станом на 11.01.2023 за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України 01.09.2021 боржник ОСОБА_2 виїхав за межі України, станом на 11.01.2023 в`їзду на територію України не було.

Отже, надані до суду державним виконавцем докази дають можливості зробити висновок, що боржник обізнаний про вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду та ухиляється від виконання рішення суду.

Державним виконавцем в повному обсязі вчинені першочергові виконавчі дії щодо встановлення рухомого та нерухомого майна боржника, дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та обґрунтовано подано до суду зазначене подання.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

З урахування викладеного, суд вбачає підстави для задоволення подання державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 260, 353, 440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі представника заступника начальника відділу Павлюк Марини Анатоліївни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 66520981 - звернути стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, що належить ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , яка була виділена у власність боржнику ОСОБА_2 згідно рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 25.05.1993 № 17/10.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Гуденко О.А.