1Справа № 335/3181/24 2-о/335/142/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті,
У березні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) .
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).
Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.
Так, ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку ст. 315,317 ЦПК України із заявою про встановлення факту смерті, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Пологівського району Запорізької області, солдата, навідника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти,1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності України, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області.
Вирішуючи питання можливості відкриття провадження у справі суддя виходить з наступного.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає справи в порядку окремого провадження зокрема, щодо визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, встановлення юридичних фактів.
Суд розглядає справи про встановлення юридичного факту, зокрема смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. (ст. 317 ЦПК України).
Таким чином, законодавець відрізняє справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, та справи про встановлення юридичних фактів смерті особи, в тому числі на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.
Правильність визначення заявником вимог заяви впливає на склад суду, який має розглядати справу (ч.4 ст. 293 ЦПК України), а також склад заінтересованих осіб, участь яких у справі є необхідною.
Відрізняється і процесуальний порядок підготовки даних справ до судового розгляду.
У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку (ст. 306 ЦПК України).
Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.
Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено (ст. 307 ЦПК України).
За нормою ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Як роз`яснив у п.13 Постанови №5 від 31.03.1995 Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.
Факт загибелі на окупованій території чи в зоні ведення бойових дій також може бути підтверджений довідкою військової частини про загибель, випискою із наказу військової частини, актом про встановлення факту смерті, в якому обов`язково зазначається місце виконання бойового завдання та місце смерті, а також та іншими документами. Як зазначено в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22 (провадження №61-1746св23), підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Верховний Суд у постанові по справі 506/358/22 від 28.02.2024 року встановив, що встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.
Виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Виходячи з обсягу наданих суду доказів, а також зважаючи на наведені обставини та мету, з якою заявник звернувся до суду з даною заявою, суд приходить до висновку про необхідність заявника конкретизувати свої вимоги, оскільки ним не надано доказів, які достовірно свідчать про смерть особи в певний час і за певних обставин, так як такі вказують на те, що ОСОБА_5 під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності України, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, помер поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області.
В поданій до суду заяві, всупереч вимогам ч.3 ст. 175 ЦПК України, відсутні обґрунтування конкретних обставин справи, звернення до суду не в порядку, що передбачений ст.46 ЦК України та не вказана конкретна мета встановлення цього факту.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст.42 ЦПК України встановлено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники та інші заінтересовані особи. Дане твердження закріплено і у ч. 4 ст. 294 ЦПК України.
Зазначаючи мету звернення до суду, заявник вказав на те, що встановлення зазначеного факту йому необхідно для реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть, реалізації спадкових прав та отримання виплат у майбутньому.
Разом з тим, слід мати на увазі, що вирішення питання про майбутні правовідносини сторін, знаходяться за межами компетенції суду. Встановлення юридичних фактів встановлюється на момент виникнення або настання якоїсь події, а не в майбутньому і встановлення юридичних фактів на майбутнє, законом не передбачено.
Заявнику слід усунути недоліки заяви шляхом конкретизації у ній, які юридичні наслідки для неї породжує такий факт, а також, залежно від цього, визначити та залучити до участі у справі осіб, які мають юридичний інтерес у результатах розгляду даної справи.
При цьому, як вбачається з матеріалів заяви, особа щодо якої заявник просить встановити факт смерті є військовослужбовцем, однак заявником у своїй заяві не визначено повного кола заінтересованих осіб, на права та обов`язки яких може вплинути встановлення такого факту, в даному випадку- Міністерство оборони України.
Таким чином, враховуючи наведене суддя наразі позбавлений можливості вирішити питання відкриття провадження у справі до усунення виявлених суддею недоліків заяви.
Спосіб усунення недоліків заяви полягає в поданні заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду та з наданням копій заяви з доданими матеріалами у кількості примірників для вручення заінтересованим особам.
Частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Роз`яснити заявнику, що згідно з правилами ч. 3 ст.185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 175,318 ЦПК України суддя, -
Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті, залишити без руху.
Надати заявнику строк - десять днів з моменту отримання копії ухвали суду для надання суду оновленої заяви в редакції, яка б відповідала вимогам ст. ст. 175,294,318 ЦПК України та її копій відповідно до кількості заінтересованих осіб, які беруть участь у справі.
Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, заява на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова