Справа № 202/675/24
Провадження № 2/202/2764/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.,

за участі секретаря Савич В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту з коштів боржника,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту з коштів боржника.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що у провадженні Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадженні № 71470316 від 04.04.2023 року, відкрите на підставі судового наказу № 202/4012/23, № 2-н/202/221/2023 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 15.03.2023 року.

10.01.2024 року постановою державного виконавця Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державним виконавцем Горошенко Я.А. про арешт коштів боржника накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1

10.01.2024 року від установи банку позивачу стало відомо, що картковий рахунок для виплат відкритий останнім у АТ КБ "Приватбанк" є арештованим, а саме рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до сповіщення АТ КБ "Приватбанк", банк був змушений заблокувати рахунок відповідно до постанови державного виконавця Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державним виконавцем Горошенко Я.А. від 10.01.2024 року.

Разом з тим, 10.01.2024 року у межах виконавчого провадження № 71470316 від 04.04.2023 року в порушення ч. 8, розділу VIII Порядку звернення стягнення на майно боржника, Інструкції з організації примусового виконання рішень державним виконавцем Горошенко Я.А. накладено арешт на невизначену суму боржника, що є неправомірним.

11.01.2024 року на вищевказаний картковий рахунок була зарахована пенсія позивача в сумі 4 395,30 грн. та позивач не зміг розпорядитися цими коштами.

Тобто, 10.01.2024 року було накладено арешт на картковий рахунок, що має спеціальний режим використання, а саме пенсійних виплат, що є неправомірним.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

21.02.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що 07.09.2023 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника та направлено до Військової частини НОМЕР_2 для виконання. Від Військової частини НОМЕР_2 відповіді про стан виконання постанови не надходило. У зв`язку з тим, що боржник не сплачував аліменти добровільно та на депозитний рахунок Краматорського відділу державної виконавчої служби від військової частини НОМЕР_3 та 9937 утримані кошти не надходили, державним виконавцем 10.01.2024 року нараховано заборгованісь зі сплати аліментів та винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 44280 грн. 19.01.2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника та направлено до ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області для виконання. Вважає, що станом на теперішній час відсутні підстави для зняття арешту з рахунків боржника у зв`язку з тим, що борг зі сплати аліментів не сплачено, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що дійсно, у провадженні Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадженні № 71470316 від 04.04.2023 року, відкрите на підставі судового наказу № 202/4012/23, № 2-н/202/221/2023 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 15.03.2023 року.

10.01.2024 року постановою державного виконавця Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державним виконавцем Горошенко Я.А. про арешт коштів боржника накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1

10.01.2024 року від установи банку позивачу стало відомо, що картковий рахунок для виплат відкритий останнім у АТ КБ "Приватбанк" є арештованим, а саме рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до сповіщення АТ КБ "Приватбанк", банк був змушений заблокувати рахунок відповідно до постанови державного виконавця Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державним виконавцем Горошенко Я.А. від 10.01.2024 року.

11.01.2024 року на вищевказаний картковий рахунок була зарахована пенсія позивача в сумі 4 395,30 грн. та позивач не зміг розпорядитися цими коштами.

Тобто, 10.01.2024 року було накладено арешт на картковий рахунок, що має спеціальний режим використання, а саме пенсійних виплат.

19.01.2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника та направлено до ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області для виконання.

З 08.02.2024 року позивач ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні у Глухівській міській лікарні і по теперішній час позбавлений можливості придбати собі необхідні ліки через вищевказаний арешт.

13.02.2024 року державним виконавцем нараховано борг зі сплати аліментів та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника та направлено до ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області для виконання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік коштів та рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно відповіді ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.02.2024 року, надане на адвокатський запит ОСОБА_3 , питання щодо спеціалізованого режиму використання карткового рахунку не відноситься до їх компетенції та рекомендовано звернутися до банківської установи.

Відповідно до відповіді АТ КБ "Приватбанк" від 18.02.2024 року № 20.1.0.0.0/7 - 240124/23143 не надано інформації щодо спеціального режиму використання карткового рахунку позивача.

Однак з матеріалів справи вбачається, що позивач згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 отримує пенсію по інвалідності. Пенсію отримує на картковий рахунок відкритий в АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 . Тобто, даний рахунок має спеціальний режим використання.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У частинах першій, третій статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) викладений висновок, що «стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати."

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 Провадження № 14-218цс21 вказано, що «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом. Одночасно слід звернути увагу, що наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе. Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».

Так, відповідно до частини 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків,зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Також Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку позивача виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим, відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З наведених норм права вбачається, що право на отримання пенсії має пріоритет перед іншими зобов`язаннями боржника, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

В даному випадку державний виконавець мав керуватися положеннями статті 70 Закону України "Про виконавче провадження", та винеси постанову про стягнення 20% від отриманої пенсії, а накладення арешту на пенсійні кошти в повному обсязі унеможливлюють Позивачу реалізовувати право на отримання соціальних виплат.

Згідно з вимогами пункту 4 частини 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У відповідності з вимогами частини 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За таких умов, накладання арешту на рахунок позивача, відповідно до постанови державного виконавця, унеможливлює отримання позивачем залишкових пенсійних коштів, після стягнення пенсії в порядку виконання виконавчого провадження, чим перешкоджають позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо користування та розпорядження майном.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що станом на момент розгляду даної справи існування обтяження у вигляді арешту на рахунок, на який останній отримує пенсійні виплати, створює перешкоди позивачу в реалізації права власності, а тому є усі підстави для задоволення позову у повному обсязі та зняття арешту, що не позбавляє державного виконавця права при вчиненні виконавчих дій врахувати положення статті 48, 59, 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 30, 76, 81, 247,258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 317, 319,321,391 ЦК України, ст. ст. 56,59, 70 ЗУ «Про виконавче провадження, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту з коштів боржника - задовольнити.

Зняти арешт з усіх коштів на банківському рахунку, що належить ОСОБА_1 , які було арештовано в межах виконавчого провадження № 71470316 від 04.04.2023 року з виконання судового наказу № 202/4012/23, 2-н/202/221/2023 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 15.03.2023 року, накладений на підставі постанови державного виконавця Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державним виконавцем Горошко Я.А. про арешт коштів боржника від 10.01.2024 року.

Стягнути з Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Академічна, буд. 20, ) на користь держави, судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.А. Ісаєва