ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2076/21 Номер провадження 22-ц/814/302/24Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Cальної Н.О.,

представника відповідачів - адвоката Нескородя В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 07 березня 2023 року

у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Лохвицька міська рада Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки

зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Миргородська районна державна адміністрація Полтавської області, Лохвицька міська рада Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю та вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію об`єкту нерухомого майна

зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Миргородська районна державна адміністрація Полтавської області, Лохвицька міська рада Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю та вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію об`єкту нерухомого майна

зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Миргородська районна державна адміністрація Полтавської області, Лохвицька міська рада Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю та вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію об`єкту нерухомого майна

УСТАНОВИВ:

коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області № 367 від 31.12.2004 в частині затвердження проекту нових землеволодінь в розмірі земельних часток (паїв) в межах товариства з обмеженою відповідальністю «Ранок» та посвідчення права власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на земельні частки (паї) державними актами на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства без встановлення меж кожної з них в натурі (на місцевості); визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 165380 від 21.04.2005 на ім`я ОСОБА_3 ; визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 165381 від 05.04.2005 на ім`я ОСОБА_4 ; визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 165382 від 05.04.2005 на ім`я ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 24.02.2004 Харківецькою сільською радою ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації від 30.10.2002 № 374 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 609673, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14, згідно з яким йому на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 10,68 га в межах згідно з планом, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Харківецької сільської ради.

На підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.10.2006 у справі № 2-523/2006 право власності на вищевказану земельну ділянку набула ОСОБА_6 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом набув право власності на земельну ділянку площею 9,53 га, кадастровий номер :00:003:0596 на території адміністративного підпорядкування Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 668825, виданого 29.12.2006 Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 65.

Згідно з повідомленням ФОП ОСОБА_7 , з яким у позивача було укладено договір № 2021-147 від 30.08.2021, при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий № :00:003:0596 площею 9,53 га на території Лохвицької міської ради (Харківецької сільської ради Миргородського району (Лохвицького району) Полтавської області) було встановлено, що на земельну ділянку «накладаються» земельні ділянки з кадастровими № :00:003:0389 площею 3,5072 га, яка перебуває у власності ОСОБА_3 , № :00:003:0390 площею 3,5085 га, яка перебуває у власності ОСОБА_4 , № :00:003:0391 площею 3,5084 га, яка перебуває у власності ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що внаслідок накладення вищевказаних земельних ділянок відповідачів на належну йому на праві власності земельну ділянку, оскаржуваним розпорядженням голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області № 367 від 31.12.2004 в частині затвердження проекту нових земель в розмірі земельних часток (паїв) в межах товариства з обмеженою відповідальністю «Ранок» та посвідчення права власності відповідачів на земельні частки (паї) державними актами на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства без встановлення меж кожної з них в натурі (на місцевості) та оскарженими державними актами на право власності на земельні ділянки на ім`я останніх, - порушується його право власності на земельну ділянку, набуту спадкодавцями раніше.

Посилаючись на вищевказані обставини позивач вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення та видачі на підставі нього оскаржуваних державних актів на право власності на земельну ділянку не було дотримано вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 116, 118, 198 Земельного кодексу України, пункту 1.12 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647.

14.02.2022 відповідачі, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , звернулися до суду із зустрічними позовами до ОСОБА_1 , прохаючи визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 609673 від 24.02.2004, виданий на користь ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, відповідачі вказували, що у відповідності до розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації № 367 від 31.12.2004 затверджено проект нових землеволодінь в межах товариства з обмеженою відповідальністю «Ранок», згідно з яким розроблено план схему розташування земельних часток (паїв) на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, визначено місце розташування земельних ділянок на території сільської ради для 954 громадян членів колишнього колективного сільськогосподарського підприємства згідно списку затвердженого загальними зборами співвласників земельних часток (пав). Вказаний проект був покладений в основу поділу земель КСП ім. А. Тесленка (колективне підприємство, яке здійснювало діяльність на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області) на основі якого власники земельних сертифікатів отримали Державні акти на право власності на земельні ділянки.

Вказаний проект нових землеволодінь в межах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ранок», перед затвердженням головою РДА, був затверджений рішенням загальних зборів співвласників ТОВ ім. А Тесленка та погоджений з органом місцевого самоврядування Харківецькою сільською радою (рішення 14 сесії 4 скликання від 30.11.2004). Згідно із вказаним проектом відповідачі отримували державні акти на право власності на земельні ділянки, а межі земельних ділянок були сформовані та зареєстровані у Державному земельному кадастрі.

В свою чергу ОСОБА_5 отримав у власність земельну ділянку 24.02.2004 та отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 609673. Вказаний державний акт було видано за наслідками розробки ПП «Меридіан» технічної документації зі складання державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5 на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області розробленої у лютому 2004. При цьому кадастровий номер ділянці :00:003:0596 та її межі було сформовано та занесено до Державного земельного кадастру лише 29.12.2006. Таким чином, формування меж земельної ділянки проводилося в період, коли земельні ділянки, що належать відповідачам вже були сформовані. Технічна документація зі складання державного акту на право власності на землю ОСОБА_5 на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області була розроблена без попередньої розробки Проекту поділу земель сільської ради та без складання повного плану-схеми поділу земель Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

Внесення 29.12.2006 земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:0596 до Державного земельного кадастру призвело до утворення накладки цієї земельної ділянки з суміжними ділянками, що створює перешкоди у використанні відповідачами своїми земельними ділянками.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 07 березня 2023 року у задоволенні первісного та зустрічних позовів відмовлено у повному обсязі.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодився позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні первісного позову (в іншій частині рішення не оскаржено).

В апеляційній скарзі прохав рішення місцевого суду в оскаржуваній частині скасувати, та задовольнити його позовні вимоги. Вказував, що місцевим судом невірно застосовано вимоги матеріального права, а саме ст. ст. 116, 152, 155 Земельного Кодексу, не враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 15.01.2020 у справі № 540/861/16.

Також, вказане рішення суду оскаржене в апеляційному порядку відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 в частині підстав відмови у задоволенні первісного позову (в іншій частині рішення не оскаржено). Прохав рішення місцевого суду змінити в частині мотивів відмови в задоволенні первісного позову, вважаючи, що підставою для відмови є пропуск строку позовної давності.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, вказуючи на дотримання строку позовної давності, та що про порушення свого права він дізнався лише з повідомлення ФОП ОСОБА_7 , який виготовляв технічну документацію на його земельні ділянку та повідомив його у серпні 2021 року про накладення земельної ділянки із земельними ділянками відповідачів.

У відзиві на апеляційні скарги Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області прохали в задоволенні апеляційних скарг відмовити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвокат Нескородь В.М., який представляє інтереси відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , прохав апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що 02 березня 2000 року зареєстровано сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Архипа Тесленка, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності (т. 1 а.с. 188).

Згідно технічного завдання (т. 1 а.с. 189) СТОВ ім. Архипа Тесленка є замовником схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель бувшого КСП ім. Архипа Тесленка Лохвицького району Полтавської області, мета проведення: встановлення фактичного стану угідь, що підлягають паюванню, визначення достовірності планово-картографічних матеріалів, інформації про стан ґрунтів, грошової оцінки угідь, що підлягають паюванню, уточнення списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю).

Відділом № 3 Полтавського філіалу Інституту землеустрою Української академії аграрних наук виготовлена технічна документація по складанню схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель бувшого КСП ім. Архипа Тесленка та виділеного резервного фонду на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області (т. 1 а.с. 185-187). Згідно з пояснювальною запискою вказаної технічної документації, підставою розробки технічної документації з організації території в межах розпайованих земель КСП ім. Архипа Тесленка Лохвицького району Полтавської області є замовлення КСП ім. Архипа Тесленка, договір № 609 від 31.07.2000 і технічне завдання на виконання робіт. Схема поділу території на земельні частки (паї), згідно з затвердженим списком громадян, що мають право на земельну частку (пай), розроблена згідно з «Методичними рекомендаціями щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій», затвердженими наказом Держкомзему, Мінсільгоспроду України та Української академії аграрних наук від 04.06.1996 року № 47/172/48 та з урахуванням вимог технічного завдання. Така схема забезпечує всім власникам сертифікатів та громадянам, які мають право на земельну частку (пай), можливість вільного виділення її в натурі з метою самостійного господарювання згідно з Указом Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Згідно зі свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи від 02 березня 2000 року КСП ім. Архипа Тесленка змінило організаційно-правову форму і в подальшому вважається Товариством з обмеженою відповідальністю ім. Архипа Тесленка.

В пункті 5 вищевказаної технічної документації зазначено, що схема організації території погоджена з Лохвицькою адміністрацією, Харківецькою сільською радою, СТОВ ім. Архипа Тесленка, Лохвицьким районним відділом земельних ресурсів і районним відділом архітектури. Схему організації території та уточнений розрахунок вартості земельної частки (паю) розглянуто та затверджено рішенням 14 сесії 23 скликання Харківецької сільської ради від 14 березня 2001 року.

Згідно з копією витягу з протоколу № 1 від 10 лютого 2001 року загальних зборів власників земельних часток (паїв), учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Архипа Тесленка Лохвицького району Полтавської області (т. 1 а.с. 190) погоджено схему організації території земельних часток (паїв) у межах розпайованих земель бувшого КСП ім. Архипа Тесленка та запропоновано Харківецькій сільській раді затвердити схему організації території земельних часток (паїв) у межах розпайованих земель бувшого КСП ім. Архипа Тесленка.

Рішенням 14 сесії 23 скликання Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 14.03.2001 (т. 1 а.с. 192) затверджено схему організації території земель на земельні частки (паї) бувшого КСП ім. Архипа Тесленка Лохвицького району, а також визначено, що передачу в натурі земельних часток (паїв) при виході громадян проводити відповідно складеної схеми.

Відповідно до копії протоколу № 3 від 25 березня 2002 року (т. 1 а.с. 193-194), проведено роботу по розподілу земельних паїв і визначенню земельних ділянок по картосхемі.

Згідно з викопіровкою схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель бувшого КСП ім. А.Тесленка на виготовлення державного акту та винесення в натурі земельних ділянок в масивах № 44, 72, 73 значиться ОСОБА_5 , ділянка № НОМЕР_1 ; 430 (т. 1 а.с. 196).

Відповідно до архівного витягу з протоколу пленарного засідання першої сесії 24 скликання Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 12 квітня 2002 року (т. 1 а.с. 197) значиться про подання клопотання перед райдержадміністрацією про погодження надання дозволу на виготовлення державного акта на земельну частку (пай) ОСОБА_5 .

Розпорядженням голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 30.10.2002 № 374 (т. 1 а.с. 198) надано згоду землевпорядним організаціям виділити в натурі (на місцевості) земельні частки (паї) для ведення особистого селянського господарства із земель колективної власності колишнього КСП ім. Архипа Тесленка громадянину ОСОБА_5 та виготовити технічну документацію по складанню державного акту на право приватної власності на землю.

На підставі вищевказаного розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 30.10.2002 № 374 ОСОБА_5 передана у власність земельна ділянка на території Харківецької сільської ради площею 10,69 гектарів для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 8).

24 лютого 2004 року ОСОБА_5 отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, його спадкоємицею є ОСОБА_6 .

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.10.2006, яке набрало законної сили 03.11.2006, за ОСОБА_6 визнано право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Харківецької сільської ради Лохвицького району, площею 10,68 га (т. 1 а.с. 9).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.06.2021, виданого приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Полтавської області Сегет Л.В. (т. 1 а.с. 10), ОСОБА_1 є спадкоємцем земельної ділянки, площею 9,53 га, кадастровий номер :00:003:0596, яка розташована на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі Відділом Держземагенства у Лохвицькому районі Полтавської області 10 червня 2016 року, яка належала спадкодавцю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 668825, виданого 29 грудня 2006 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259851223 від 03.06.2021, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:0596 (т. 1 а.с. 11).

Листом фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 № 6 від 07.09.2021 (т. 1 а.с. 12) повідомлено про перешкоди, виявлені при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий №:00:003:0596 площею 9,53 га на території Лохвицької міської ради (Харківецької сільської ради) Миргородського району (Лохвицького району) Полтавської області- неможливо визначити суміжних землевласників (адже згідно даних Державного земельного на земельну ділянку кадастровий № :00:003:0596 площею 9,53 га «накладаються» земельні ділянки кадастровий № :00:003:0389 площею 3,5072 га, № :00:003:0390 площею 3,5085 га, № :00:003:0391 площею 3,5084 га).

Відповідно до розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 31.12.2004 № 367 (т. 1 а.с. 43) затверджено проект нових землеволодінь в розмірі земельних часток (паїв) в межах товариства з обмеженою відповідальністю «Ранок», яким передбачено розмір кожної з 954 земельних часток (паїв) загальною площею 3557,1 га та створення мережі під`їзних шляхів на площі 34,2 га, а також посвідчити право власності громадян на земельні частки (паї) державними актами на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства без встановлення меж кожної з них в натурі (на місцевості).

На підставі вищевказаного розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 31.12.2004 № 367 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 165381 від 05.04.2005 на ім`я відповідача ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 42), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 165382 від 05.04.2005 на ім`я відповідача ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 64), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 165380 від 21.04.2005 на ім`я відповідача ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 79).

Копією збірного кадастрового плану (т. 1 а.с. 83) визначено, що земельній ділянці ОСОБА_3 з кадастровим номером :00:003:0389 відповідає пай № 440, земельній ділянці ОСОБА_4 з кадастровим номером :00:003:0390 відповідає пай № 441, земельній ділянці ОСОБА_2 з кадастровим номером :00:003:0391 відповідає пай № 442.

Згідно з витягом з рішення 14 сесії 4 скликання Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 30 листопада 2004 року (т. 1 а.с. 44), погоджено склад та розмір земельних угідь на час проекту та по «Проекту реформування СТОВ ім. А.Тесленка на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області», погоджено рішення співвласників зборів співвласників земельних ділянок в розмірі права на земельну частку (пай), а також з межами та розмірами земельних ділянок для товарного виробництва громадянам в розмірі права на земельну частку (пай), згідно «Проекту реформування СТОВ ім. А. Тесленка на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області». В рішенні також зазначено про посвідчення права власності на земельну ділянку власникам права на земельну частку (пай), згідно правовстановлюючих документів.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 07.02.2022 (т. 1 а.с. 100) підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:003:0389 зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок 21.09.2012 ПП «Меридіан», дата державної реєстрації земельної ділянки відповідає даті видачі державного акту 28.04.2005, право власності зареєстровано за ОСОБА_3 .

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 07.02.2022 (т. 1 а.с. 105) підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:003:0596 зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок 26.12.2006 ПП «Меридіан», дата державної реєстрації земельної ділянки 10.06.2016, право власності зареєстровано 03.06.2021 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 07.02.2022 (т. 1 а.с. 130) підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:003:0391 зареєстрована на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 23.07.2012 ПП «Меридіан», дата державної реєстрації земельної ділянки відповідає даті видачі державного акту 05.04.2005 року, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 .

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 07.02.2022 (т. 1 а.с. 160) підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:003:0390 зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок 21.09.2021 ПП «Меридіан», дата державної реєстрації земельної ділянки відповідає даті видачі державного акту 05.04.2005 року, право власності зареєстровано за ОСОБА_4 .

Згідно відомостей листа відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24.05.2022 № 263 (т. 2 а.с. 35), відповідно до даних Державного земельного кадастру земельна ділянка, яка знаходиться у власності ОСОБА_4 з кадастровим номером :00:003:0390 має накладення (перетин) із земельною ділянкою яка знаходиться у власності ОСОБА_5 з кадастровим номером :00:003:0596 та з земельною ділянкою, яка знаходиться у власності ОСОБА_3 з кадастровим номером :00:003:0389.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , місцевий суд виходив з того, що розпорядженням голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 30.10.2002 № 374 (т. 1 а.с. 198) надано згоду землевпорядним організаціям виділити в натурі (на місцевості) земельні частки (паї) для ведення особистого селянського господарства із земель колективної власності колишнього КСП ім. Архипа Тесленка громадянину ОСОБА_5 та виготовити їм технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на землю. Таким чином, з 30.10.2002 ОСОБА_5 отримав право на звернення до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації по складанню державного акту на право приватної власності на землю. З наданого до зустрічних позовів відповідачами витягу з технічної документації зі складання державного акту на право власності на землю ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 144) вбачається, що вона виготовлена у 2003 році, тобто була підставою для видачі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 609673 від 24.02.2004. Вищевказані обставини дають підстави дійти висновку про те, що на момент видачі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 609673 від 24.02.2004, земельна ділянка ОСОБА_5 була сформована та перенесена в натуру (на місцевість). Таким чином, розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 31.12.2004 № 367, на підставі якого відповідачі отримали державні акти на право приватної власності на землю, видане вже після формування та перенесення в натуру (на місцевість) земельної ділянки ОСОБА_5 . Доказів того, що перенесення в натуру (на місцевість) земельних ділянок відповідачів передувало перенесенню в натуру (на місцевість) земельної ділянки ОСОБА_5 суду не надано.

Виходячи з вищевказаних встановлених обставин, місцевий суд дійшов висновку, що земельна ділянка ОСОБА_5 винесена в натуру (на місцевості) раніше ніж земельні ділянки відповідачів, що спростовує доводи зустрічних позовних заяв.

Місцевий суд також не прийняв до уваги доводи зустрічних позовів проте, що технічна документація зі складання державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5 була розроблена без попередньої розробки проекту поділу земель сільської ради та без складання повного плану схеми поділу земель Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, оскільки матеріали справи містять докази про те, що відділом № 3 Полтавського філіалу Інституту землеустрою Української академії аграрних наук виготовлена технічна документація по складанню схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель бувшого КСП ім. Архипа Тесленка та виділеного резервного фонду на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка погоджена з Лохвицькою адміністрацією, Харківецькою сільською радою, СТОВ ім. Архипа Тесленка, Лохвицьким районним відділом земельних ресурсів і районним відділом архітектури. Схему організації території та уточнений розрахунок вартості земельної частки (паю) розглянуто та затверджено Рішенням 14 сесії 23 скликання Харківецької сільської ради від 14 березня 2001 року.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконним та скасування розпорядження Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області № 367 від 31.12.2004 в частині затвердження проекту нових землеволодінь в розмірі земельних часток (паїв) в межах товариства з обмеженою відповідальністю «Ранок» та посвідчення права власності відповідачів на земельні частки (паї) державними актами на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства без встановлення меж кожної з них в натурі (на місцевості) та визнання недійсними державних актів, місцевий суд виходив з належності та достатності наявних у справі доказів, які підтверджують перехід до позивача права власності на земельну ділянку ОСОБА_5 .

Наявними у справі матеріалами підтверджується, що на підставі державного акту серії Р2 № 609673 від 24.02.2004 ОСОБА_5 набув право власності на земельну ділянку площею 10,68 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

Як вбачається з рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2006 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Харківецької сільської ради Лохвицького району, площею 10,68 га.

Після смерті ОСОБА_6 , позивач ( ОСОБА_1 ) прийняв у спадщину земельну ділянку розміром 9,53 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 668825, виданого 29 грудня 2006 року.

Надані позивачем докази не є достатніми для встановлення обставин, які б вказували, що підставою отримання ОСОБА_6 . Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 668825 від 29 грудня 2006 року розміром 9,53 га є саме рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.10.2006 у справі № 2-523/2006 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Враховуючі вищевказані обставини, місцевий суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували обставини набуття земельної ділянки спадкоємцями, а також перебування земельної ділянки набутої у власність ОСОБА_6 в межах земельної ділянки, яка перебувала у власності ОСОБА_5 , у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

З цих же підстав місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог зустрічних позовів щодо вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію об`єкту нерухомого мана № 226 (земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0596), право власності на яке належить ОСОБА_1 (як спадкоємцю ОСОБА_5 ) та яке внесене до державного реєстру за № 42310623.

Судом визнано безпідставними доводи відповідачів по первісному позову щодо застосування строку позовної давності, оскільки ОСОБА_1 про порушення права власності на спірну земельну ділянку стало відомо 30.08.2021 з повідомлення фізичної особи- підприємця ОСОБА_8 , з яким було укладено договір № 2021-147 від 30.08.2021.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 (провадження № 14-525цс18), від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс18), постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 297/1903/16-ц (провадження № 61-26296св18).

Подібний висновок щодо захисту прав позивача, порушеного внаслідок накладення земельних ділянок, шляхом визнання недійсними рішення сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку і скасування його державної реєстрації наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 540/861/16-ц (провадження № 14-660цс19).

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, спірна земельна ділянка, кадастровий номер :00:003:0596, перетинається із земельними ділянками відповідачів у справі.

Зазначений факт сторонами не оспорюється.

В матеріалах справи наявні докази, що ця земельна ділянка була сформована у 2004 році та належала на праві власності померлому ОСОБА_5 , яку у подальшому успадкувала ОСОБА_6 , а після її смерті - позивач у справі - ОСОБА_1 .

Розпорядженням голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 30.10.2002 № 374 (т. 1 а.с. 198) надано згоду землевпорядним організаціям виділити в натурі (на місцевості) земельні частки (паї) для ведення особистого селянського господарства із земель колективної власності колишнього КСП ім. Архипа Тесленка громадянину ОСОБА_5 та виготовити технічну документацію по складанню державного акту на право приватної власності на землю.

На підставі вищевказаного розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 30.10.2002 року № 374 ОСОБА_5 передана у власність земельна ділянка на території Харківецької сільської ради площею 10,69 гектарів для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 8).

24 лютого 2004 року ОСОБА_5 отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, його спадкоємицею була ОСОБА_6 .

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.10.2006, яке набрало законної сили 03.11.2006, за ОСОБА_6 визнано право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Харківецької сільської ради Лохвицького району, площею 10,68 га (т. 1 а.с. 9).

ОСОБА_6 27 грудня 2006 року було виготовлено новий Державний акт на успадковану земельну ділянку та їй присвоєно кадастровий номер 322687800:00:003:0596.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла. ЇЇ спадкоємцем є позивач у справі - ОСОБА_1 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.06.2021, виданого приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Полтавської області Сегет Л.В. (т. 1 а.с. 10), ОСОБА_1 є спадкоємцем земельної ділянки, площею 9,53 га, кадастровий номер :00:003:0596, яка розташована на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі Відділом Держземагенства у Лохвицькому районі Полтавської області 10 червня 2016 року, яка належала спадкодавцю згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 668825, виданим 29 грудня 2006 року.

Висновки місцевого суду в тій частині, що надані позивачем докази є недостатніми для твердження, що підставою отримання ОСОБА_6 . Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 668825 від 29 грудня 2006 року розміром 9,53 га є саме рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.10.2006 у справі № 2-523/2006 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

З урахуванням того, що право власності у померлого ОСОБА_5 на земельну ділянку виникло у 2004 році до отримання відповідачами права власності на свої земельні ділянки, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в зазначеній частині знайшли своє підтвердження.

Щодо строку позовної давності

У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 683/2422/19 (провадження № 61-13607св21) зазначено, що у приватному праві не передбачалося нікчемності для оспорюваного державного акту про право власності на землю. Заявляти вимогу про визнання недійсним державного акту про право власності на землю може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею державного акту про право власності на землю. Тобто, оспорювання акту відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання акту).

За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим.

У цивільному законодавстві закріплено об`єктивні межі застосування позовної давності. Об`єктивні межі застосування позовної давності встановлюються:

(а) прямо (стаття 268 ЦК України). Серед переліку вимог, на які позовна давність не поширюється (стаття 268 ЦК України), відсутня вимога про визнання недійсним державного акту про право власності на землю;

(б) опосередковано (із врахуванням сутності заявленої вимоги). Зокрема, у пункті 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок про незастосування позовної давності до негаторного позову.

Вимога про визнання недійсним державного акту про право власності на землю є «вимогою» у розумінні статей 256, 268 ЦК України. З урахуванням того, що оспорювання акту відбувається за волею відповідної особи, законодавець не передбачив конструкцію нікчемності акту, то на таку вимогу має поширюватися позовна давність. Тобто сутність вимоги про визнання недійсним державного акту про право власності на землю не виключає застосування до неї позовної давності. По своїй суті вимога про визнання недійсним державного акту про право власності на землю не може бути кваліфікована як негаторний позов.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 6610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v. THE REPUBLIC OF MOLDOVA, № 36157/08, § 22, 23, ЄСПЛ, від 22 липня 2014 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 925/756/19 (провадження № 12-40гс20) зроблено висновок, що «строк, у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу), ЦК України визначено як позовна давність (стаття 256 цього Кодексу). Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), перебіг якої відповідно до частини першої статті 261 цього ж Кодексу починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, перебіг позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше».

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0596 в Державному земельному кадастрі проведена 10.06.2016. (а.с. 105 т.1)

На цей час земельні ділянки відповідачів вже були зареєстровані в Державному земельному кадастрі (2005 рік) (а.с. 100, 130, 160 т. 1). Зазначена інформація є публічною та загальнодоступною.

Саме з цього моменту власник земельної ділянки, яким на той час була ОСОБА_6 , міг довідатися про накладення земельних ділянок.

Однак протягом трьох років після даної дати власником не було вжито жодних дій для захисту свого порушеного чи оспореного права. Успадкування позивачем ОСОБА_1 земельної ділянки не є підставою для переривання строку позовної давності та його обрахування спочатку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження.

Враховуючи звернення позивача до суду із вказаним позовом у грудні 2021 року, висновок місцевого суду, що строк позовної давності не пропущений, з урахуванням вище наведених апеляційним судом обґрунтувань, є помилковим, оскільки про порушення свого права позивач міг дізнатись раніше ніж повідомлення ФОП ОСОБА_7 у серпні 2021 року.

висновок за результатом розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, апеляційні скарги сторін підлягають частковому задоволенню, а рішення місцевого суду зміні в мотивувальній частині щодо підстав відмови в задоволенні первісного позову, а саме у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ч. ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 07 березня 2023 року змінити в мотивувальній частині, врахувавши висновки даної постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 лютого 2024 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль