Справа № 134/179/24
У Х В А Л А

26 березня 2024 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області в складі головуючої судді Кантонистої О.О., розглянувши заяву представника позивачки - адвоката Безсмертного Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

24 січня 2024 року адвокат Безсмертний С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» подав позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (далі ТОВ «ФК «Дінеро») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 26 січня 2024 року у даній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням Крижопільського районного суду від 13 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дінеро» задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 12213, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 07 лютого 2022 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ТОВ «ФК «Дінеро» на користь держави судовий збір в сумі 1453,44 грн.; у стягненні з ТОВ «ФК «Дінеро» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. відмовлено.

26 березня 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Безсмертний С.М. через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення у справі № 134/179/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дінеро» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яким стягнути з ТОВ «ФК «Дінеро» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5500,00 грн.

Обґрунтовуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, представник позивачки посилається на положення ст. 270 ЦПК України та вказує, що позивачкою ОСОБА_1 було понесено 5500,00 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується копією Договору про надання правової допомоги, копією Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги, копією акту виконаних робіт, копією квитанції до прибуткового касового ордеру.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивачки про ухвалення у справі додаткового рішення безпідставна та задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Системний аналіз зазначених положень свідчить про те, що докази понесених стороною витрат на правову допомогу, або тих, які вона планує понести у зв`язку з розглядом справи, повинні бути надані суду стороною під час розгляду справи, або сторона повинна звернутися до суду із заявою про надання цих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, але у будь-якому випадку така заява повинна бути зроблена стороною до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення рішення, незалежно від того, в якому порядку здійснюється розгляд справи (загальному чи спрощеному).

Оскільки доказів понесених позивачкою витрат на правову допомогу під час розгляду справи суду надано не було, заяви про їх надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від позивачки та її представника до суду під час розгляду справи по суті не надходило, відповідно підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу були відсутні, про що зазначено в рішенні суду від 13 березня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту заочного рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 березня 2024 року, судом було задоволено позовні вимоги, стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір, а щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. відмовлено, тобто судом вирішено питання про судові витрати, а тому в даному випадку відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні заяви представника позивачки - адвоката Безсмертного Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: