Провадження № 2/686/1007/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Чевилюк З.А.

при секретарі Козубович А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в порядку

ст. 247 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський»,

та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), укладено угоду №200123096 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 19700 грн. при цьому.кредитний ліміт встановлено до 50000,00 грн., з встановленим строком користування - 5 років, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020р. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. Згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у

ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 57323,98 грн., з яких:18543,43 грн. заборгованість за кредитом; 38780,55 грн. заборгованість за відсотками.

Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200123096 від 11.10.2014 року становить 57323,98 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 5717,71 грн.

Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 28516,75 грн. Разом заборгованість становить - 91 558,41 грн.

Зважаючи на строк кредитного договору-5 років, укладення факторингового договору в 2020 році, наявність судового спору щодо передачі оригіналів документів по кредитним справам, позивач клопотав перед судом про поновлення строку позовної давності щодо заявлених вимог.

Ухвалою суду від 1.12.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд у спрощеному порядку.

Ухвалою суду від 19.01.2024 року витребувано у позивача оригінали документів долучених до позову.

Позивач подав заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач направив уповноваженого представника та представив письмовий відзив. Заперечив позовні вимоги; вважав недоведеним факт надання кредиту, узгодження умов кредитування, порушеними строки звернення до суду; відсутній належний розрахунок заборгованості. За клопотанням відповідача, на вимогу суду, позивачем не представлені оригінали документів долучених до позову на підтвердження кредитних зобов`язань відповідача, про що складено акт та названа причина-наявність тривалого судового спору(справа №910/11298/16),який передував укладенню договору факторингу №7_БМ від 15.06.2020.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому кредитор вправі обрати спосіб захисту, що наданий йому законом, на власний розсуд.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ст.81 ЦПК).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.(ст.83 ЦПК).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.(ст.95 ЦПК)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановленіЗаконом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

11.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський»,

та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), укладено угоду №200123096 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 19700 грн. при цьому.кредитний ліміт встановлено до 50000,00 грн., з встановленим строком користування - 5 років, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020р. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 р.

На підтвердження існування кредитних зобов`язань ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно до Постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року, справа №910/11298/16, зобов`язано передати кредитні договора, право вимоги по яким відступлено, про що було відкрито виконавчі провадження. Позивачем стверджено в позові про отримання оригіналів документів на підтвердження кредитних зобов`язань, в т.ч. по ОСОБА_1 . Проте в судовому засіданні витребувані за клопотанням відповідача оригінали долучених до позову документів на підтвердження існування кредитних зобов`язань за ухвалою від 19.01.2024, не були представлені з обґрунтуванням неможливості отримання одностороннім актом, який не може бути прийнятий судом як об`єктивний та належний доказ. В той же час, матеріали справи містять постанови про закінчення виконавчого провадження по справі№910/11298/16, що підтверджують виконання судового рішення.

Представлені суду виписки по рахунку, оформлені Фондом гарантування вкладів, охоплюють період з 2016 року по 2020 рік, тоді як кредитні зобов`язання виникли в 2014 році. Виписки не підписані уповноваженим представником Фонду гарантування вкладів, а отже не є належним та допустимим доказом на підтвердження видачі кредиту та під ставності стягнення заборгованості.

Недоведеність позивачем видачі кредиту обмежує суд у праві стягнення відсотків, інфляційних.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог та підставності пред`явленого позову належними та допустимими доказами.

Недоведеність матеріального обов`язку не передбачає можливості застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Керуючисьст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265ЦПК, ст.ст.526,1048,1049, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 91558,41 грн. та судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 4 березня 2024 року.

Суддя З.А.Чевилюк