ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 березня 2024 року

м. Харків

справа № 642/704/21

провадження № 22-ц/818/1160/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Носової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу адвоката Оганезова Олега Автанділовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 08 січня 2024 року, постановлену суддею Петровою Н.М.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

04.01.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова надійшла заява адвоката Оганезова О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 січня 2024 року заяву адвоката Оганезова Олега Автанділовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. Заборонено відчуження та розпорядження чотирьохкімнатною квартирою АДРЕСА_4 , загальною площею 108,1 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 просить скасувати частково ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 січня 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви про накладення арешту на нерухоме майно, та в цій частині ухвалити нове рішення про повне задоволення заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на два об`єкти нерухомості, належні Відповідачу відповідно до Інформаційної довідки № 360770855 від 03.01.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта:

-квартиру АДРЕСА_2 ;

-квартиру АДРЕСА_5 площею 47,5 кв.м., реєстраційний номер - 12073092, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;

Вказана довідка була видана за відповідними параметрами запиту - ПІБ особи - ОСОБА_2 ; РНОКПІІ - НОМЕР_1 , належними Відповідачу. Заначає, що на сторінках 3-4 Інформаційної довідки був вказаний об`єкт, належний Відповідачу відповідно до параметрів запиту : двокімнатна квартира площею 47,5 кв.м., реєстраційний номер - 12073092, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 . Власниками цього об`єкту нерухомості відповідно до Інформаційної довідки вказані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності. Натомість, суд першої інстанції в оскаржуваній частині оскаржуваної ухвали зазначає, що представником Позивача Адвокатом Оганезовим О.А. не надано відповідних доказів, які могли б свідчити, що власником двокімнатної квартири площею 47,5 кв.м., реєстраційний номер - 12073092, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , є саме відповідач ОСОБА_2 . Вказує, що суд не звернув уваги на параметри запиту Інформаційної довідки, наданої до суду, не звернув уваги на те, що ОСОБА_10 є дівочим прізвищем Відповідачки ОСОБА_11 , не звернув уваги на те, що ім`я та по-батькові Відповідачки співпадає з даними власниці за Інформаційною довідкою, не звернув уваги на те, що Інформаційна довідка формується автоматично відповідно до параметру «реєстраційний номер облікової картки платника податків» і не містить помилок в цьому номері Відповідачки. У зв`язку з цим суд першої інстанції формально поставився до наданих Позивачем доказів та неправомірно відмовив в накладанні арешту на нерухоме майно, належне Відповідачу - двокімнатної квартири площею 47,5 кв.м., реєстраційний номер - 12073092, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 . Таким чином суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи та допустив невідповідність висновків ухвали обставинам справи у відповідній частині відмови в накладенні арешту на нерухоме майно Відповідача. Звертає увагу суду на те, що 22.12.2023 р. Апелянт через свого представника вже звертався до суду із подібним клопотанням про забезпечення позову із наданням суду першої інстанції Інформаційної довідки із Опендатабот № 705-8 від 22.12.2023 р. де за параметрами Відповідачки у неї у власності також зазначався об`єкт нерухомості - двокімнатної квартири площею 47,5 кв.м., реєстраційний номер - 12073092, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 . Крім того, відповідно до даних Інформаційної довідки, арештоване за оскаржуваною ухвалою нерухоме майно Відповідачки : квартира АДРЕСА_2 , знаходиться в іпотеці та під забороною відповідно до рішення індексний номер - 60509022 від 22.09.2021 р. приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. Таким чином, накладання судом заборони лише на цей об`єкт не призведе до забезпечення позову Позивача по даній справі, оскільки іпотека зареєстрована на вказаний вище об`єкт нерухомості раніше та має вищій пріоритет відносно до арешту суду. Отже, часткове задоволення заяви Апелянта про забезпечення позову не призвело до повного захисту прав Апелянта, на який він розраховував, подаючи заяву через свого представника.

Також з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , яка просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу посилалась на те, що заявлені позивачем позовні вимоги є вимогами майнового характеру та, на переконання відповідача, обраний позивачем захід забезпечення позову є неспівмірним з предметом спору у даній справі, оскільки вартість чотирикімнатної квартири, значно перевищує заявлену позивачем ціну позову. Крім того, на забезпечення договору позики між сторонами було укладено договір застави, за яким відповідач передала позивачу у заставу належний їй автомобіль. Жодних доказів того, що предмет застави знищений, пошкоджений, або вибув із володіння відповідача матеріали справи не містять та позивачем не надано. Вказує, що заборона відчуження та розпорядження чотирикімнатною квартирою, накладена судом першої інстанції не є співмірним, адекватним і необхідним для забезпечення вконання судового рішення, зважаючи на ціну позову, забезпечення заставою майнових вимог позикодавця за договором позики.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходи з того, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна не порушує права відповідача ОСОБА_2 щодо користування та володіння належним їй майном, а лише обмежує її в праві розпоряджатися ним. Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано відповідних доказів, які могли б свідчити, що власником квартири АДРЕСА_7 є саме ОСОБА_2 .

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошових коштів від 19.10.2020 звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «Ауді А3» д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом надання позивачу дозволу на укладення договору купівлі-продажу предмету застави; зобов`язати відповідачку передати предмет застави позивачу; стягнути з відповідачки сплачений судовий збір 2707,50 грн. та витрати на правову допомогу 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 25.12.2023 прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за Договором позики в межах розгляду даної цивільної справи, просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за Договором позики від 19.10.2020 в розмірі 545 488,37 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу.

Згідно з частинами першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, умовою застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктами 1, 2 частини першоїстатті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно, що належить відповідачу, а також забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії тощо.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем (заявником) на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Водночас при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Зазначені обставини є підставою позову та підлягають установленню та доведенню під час розгляду справи по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача (позивачів), а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №360770855 від 03.01.2024, чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_8 на праві власності належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:3554, виданий 14.07.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О.

За даними Реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_8 , знаходиться в іпотеці та під забороною відповідно до рішення індексний номер - 60509022 від 22.09.2021 року.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманого апеляційним судом за парамертами запиту РНОКПП НОМЕР_1 за повним співпаданням встановлено, що ОСОБА_2 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_7 .

Оскільки, чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_4 вже є предметом забезпечення за договором іпотеки, а також із урахуванням принципу співмірності заходів забезпечення із заявленими позовними вимогами, колегія суддів вважає достатнім вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_9 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про те, що зобов`язання забезпечено заставою висновків суду не спростовують, між тим враховуються колегією суддів при обранні виду забезпечення позову.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційних скарг є частково обгрунтованими, а тому апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів та відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції в частині заборони відчуження та розпорядження чотирьохкімнатною квартирою АДРЕСА_4 , загальною площею 108,1 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_2 підлягає скасуванню з одночасним постановленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_9 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 08 січня 2024 року - скасувати.

Заяву адвоката Оганезова Олега Автанділовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_9 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 березня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова