КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/5915/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

березня 2024рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Залозної Дар`ї Петрівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Моторно (транспорте) страхове бюро України, про стягнення матеріального збитку,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 травня 2019 року на перехресті вулиць Київський шлях та вул. Броварська в м. Бориспіль сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та Citroen C2 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду від 02.08.2019 провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що з невідомих причин, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 124 КУпАП, а відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. З цих підстав позивачем ОСОБА_3 27 серпня 2019 року було направлено заяву до Бориспільського ВП з проханням скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Відповідно до відповіді Бориспільського ВП ГУНП в Київській області № Г 336/ні/но/2/0119 від 18.10.2019, в задоволенні заяви відмовлено з посиланням на п.7 ст.247 КУпАП.

Вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ ОСОБА_3 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.05.2019 відповідно до Звіту №630-19 про розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 від 15 червня 2019 року, на дату оцінки 23 травня 2019 року становить 148 188 грн. 26 коп.

Посилаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідача на свою користь завданий матеріальний збиток у розмірі 148 188 грн. 26 коп. та судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завданий матеріальний збиток внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 72 357 грн 68 копійок, витрати, пов`язані зі складанням Звіту №630-19 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 від 15 червня 2019 року у розмірі 1 918 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн 40 копійок, вартість проведених судових експертиз автотехнічної експертизи та транспортно-товарознавчої експертизи на суму 17 000 грн, а всього на загальну суму 92 044 грн 08 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Залозна Д.П.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відносно відповідача, з моменту ДТП по даний час, відсутні будь - які рішення суду щодо визнання її винуватою у вчиненні будь - яких правопорушень, в тому числі ДТП, яке сталося 23 травня 2019 року.

Суд першої інстанції не дослідив всіх юридичних та доказових фактів в даній справі.

Посилаючись на ч. 1 ст. 1188 ЦК України, судом не враховано, що для стягнення збитків необхідно рішення суду про визнання особи винної у вчиненні ДТП.

Постанова, на яку посилається позивач та суд першої інстанції не може братись до уваги, оскільки постановою встановлено невинуватість позивача і не встановлювалась винність відповідача у вчиненні ДТП.

Звертає увагу, що дані експертизи проведені та долучені до справи після закінчення підготовчого судового засідання, а заява про зменшення позовних вимог з якою подавалася копія висновку експерта, залишена судом без розгляду, в результаті чого не може братись до уваги.

Також зазначає, що висновки суду суперечать одне одному, спочатку суд відмовляє у прийнятті заяви про зменшення позовних вимог, проте в основу рішення покладає докази, які подані з пропуском строку.

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що за змістом постанов у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено, що відповідно до відеозапису з відеорегістратору, вбачається що водій автомобілю «Citroen» д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення п. 8.7.3 (е) ПДР України здійснив виїзд на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим створив аварійну ситуацію, в результаті чого відбулось зіткнення.

Не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно - правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншим належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи.

Так, згідно з висновком експерта № 837/01/2022 від 17.01.2022 за результатами проведення автотехнічної експертизи Експертно-дослідної служби України встановлено, що автомобіль «Citroen» виїжджав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, а ближню межу пішохідного переходу, відносно напрямку його руху, перетинав на червоний сигнал світлофора.

Посилання в апеляційний скарзі, що суд вийшов за межі позовних вимог, є лише припущенням апелянта. Крім того, представник апелянта в апеляційній скарзі не зазначає конкретної норми права, яка на його думку порушена судом.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 на праві власності належав транспортний засіб Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_3 помер, про що зроблено відповідний актовий запис №15413, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 , виданим 21 вересня 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті ЦМУЮ Міністерства юстиції ( м. Київ).

12 березня 2021 року Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 187/2021 щодо майна померлого ОСОБА_3 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_2 .

Встановлено також, що 23 травня 2019 року о 09.00 на перехресті вулиць Київський шлях та вул. Броварська в м. Бориспіль сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та Citroen C2 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_4 .

Встановлено, що відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ОБ № 210617 за ст. 124 КУпАП (справи про адміністративне правопорушення № 359/4750/19).

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2019 провадженні у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За змістом вказаної постанови судом було встановлено, що з наданих особою, яка притягається до відповідальності відеозапису з реєстратора, який був встановлений на його автомобілі, вбачається, що водій автомобіля марки «Citroen» д.н.з НОМЕР_2 , рухаючись в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях в напрямку м. Києва, в порушення п.8.7.3 (е) ПДР України здійснив виїзд на перехресті з вул. Броварська на заборонений червоний сигнал світлофора, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля марки «Renault» д.н.з НОМЕР_1 , який в цей час знаходився на перехресті, закінчуючи маневр повороту наліво на вул. Броварська, в результаті чого відбулось зіткнення.

Крім того, постановою поліцейського роти № 1 БПП м. Бориспіль УПП у Київській області від 23 травня 2019 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

За змістом вказаної постанови, 23.05.2019 о 08.00 в м. Борисполі на перехресті вулиць Київський шлях та вул. Броварська водій ОСОБА_6 стала учасником ДТП та не мала полісу ОСЦПВВНТ, чим порушила п. п. 8.1. г ПДР України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.05.2019 транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно відповідача ОСОБА_6 не складався, що підтверджується листом від 18.10.2019 Батальйону ПП в м. Бориспіль УПП у Київській області.

Так, згідно з висновком експерта № 837/01/2022 від 17.01.2022 за результатами проведення автотехнічної експертизи Експертно-дослідної служби України встановлено, що автомобіль Citroen виїжджав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, а ближню межу пішохідного переходу, відносно напрямку його руху, перетинав на червоний сигнал світлофора. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Citroen повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 12.3., 10.1., 8.7.3 «г», 8.11., 2.3. б ПДР України. Водій автомобіля Citroen, в даній дорожній ситуації мала технічну можливість попередити зіткнення. З технічної точки зору в діях водія автомобіля Citroen вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.3., 10.1., 8.7.3 «г», 8.11., 2.3. б ПДР України, з яких невідповідність вимогам п. 12.4., 10.1., 8.7.3 г, 8.11 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Той факт, що водій ОСОБА_1 виїхала на перехрестя, на якому відбулось зіткнення з автомобілем під керування водія ОСОБА_3 підтверджується відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експерта № 939/01/2023 від 11.01.2023 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи Експертно-дослідної служби України, вартість матеріального збитку (шкоди) власнику КТЗ Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 становить 60 298,07 грн, ПДВ 12 059,61 грн, що разом становить 72 357,68 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 .

Визначаючи розмір матеріального збитку, суд виходив з результатів проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського віддання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (ст. 22 ЦК України).

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Звертаючись з позовом, позивач посилався, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2019 року провадженні у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Цією ж постановою встановлено, що з наданих особою, яка притягається до відповідальності відеозапису з реєстратора, який був встановлений на його автомобілі, вбачається, що, дійсно, водій автомобіля марки «Citroen» д.н.з НОМЕР_2 , рухаючись в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях в напрямку м. Києва, в порушення п.8.7.3 (е) ПДР України здійснив виїзд на перехресті з вул. Броварська на заборонений червоний сигнал світлофора, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля марки «Renault» д.н.з НОМЕР_1 , який в цей час знаходився на перехресті , закінчуючи маневр повороту наліво на вул. Броварська, в результаті чого відбулось зіткнення.

Крім того, позивачем на підтвердження позовних вимог подано до суду експертний висновок, яким встановлено, що автомобіль Citroen виїжджав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, а ближню межу пішохідного переходу, відносно напрямку його руху, перетинав на червоний сигнал світлофора. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Citroen повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 12.3., 10.1., 8.7.3 «г», 8.11., 2.3. б ПДР України. Водій автомобіля Citroen, в даній дорожній ситуації мала технічну можливість попередити зіткнення. З технічної точки зору в діях водія автомобіля Citroen вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.3., 10.1., 8.7.3 «г», 8.11., 2.3. б ПДР України, з яких невідповідність вимогам п. 12.4., 10.1., 8.7.3 г, 8.11 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність рішення суду про визнання особи винною у вчиненні ДТП виключає відповідальність за спричинення шкоди, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки у даній справі судом першої інстанції на підставі висновку експерта, який є належним та допустимим доказом, встановлено вину відповідача у заподіянні матеріальної шкоди позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Доказів на спростування обставин, викладених за результатами проведення автотехнічної експертизи, до суду першої інстанції відповідач не подав, клопотань про проведення у справі повторної експертизи, яка б була призначена судом, не заявляв.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що на підтвердження протиправності дій відповідача, з приводу пошкодження автомобіля, що є обов`язковим при з`ясуванні підстав відшкодування заподіяних збитків, позивачем надано суду достатню кількість доказів, яким підтверджується вина відповідача.

Враховуючи те, що позивач довів протиправність дій відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування визначеного судом розміру матеріальної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, тому обґрунтованість висновків суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість висновків суду першої інстанції про стягнення витрат, понесених позивачем на оплату звіту №630-19 щодо визначення матеріального збитку в розмірі 1918,00 грн, колегія суддів їх відхиляє, оскільки на підтвердження таких витрат позивачем надано належні та допустимі докази, які були прийняті судом першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Залозної Дар`ї Петрівни залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 369 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 18 березня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар