Провадження №2/760/3628/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди з обов`язковим викупом,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коверзнев Д.В. звернувся від його імені до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Група Електроюа», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №01-03-2020-1/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом від 01.04.2020р. у розмірі 162024,78 грн та судові витрати у розмірі 17320,25 грн, з них: 1620,25 грн - судовий збір та 15700 грн - витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 квітня 2020 року між ТОВ «Група Електроюа» та ОСОБА_1 укладено договір №01-03-2020-1/1 купівлі-продажу обладнання.

Відповідно до п.1.1. вищезазначеного договору продавець зобов?язується передати у власність покупця, а покупець зобов?язується прийняти у власність та оплатити зарядні пристрої (станції) для електромобілів.

Факт виконання умов договору № 01-03-2020-1/1 від 01 квітня 2021 року, а саме передачею відповідачем, прийняттям у власність та оплатою вищезазначеного обладнання позивачем, підтверджується копією Додатку №1 до Договору №01-03-2020-1/1 купівлі-продажу обладнання від 01 квітня 2020 року «Специфікація №1».

Надалі Сторонами було укладено Договір №01-03-2020-1/2 оренди обладнання з обов?язковим викупом від 01 квітня 2020 року, за умовами якого позивач (орендодавець) передав, а відповідач (орендар) прийняв у строкове платне користування, з зобов?язанням подальшого обов?язкового викупу зарядних пристроїв (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у Специфікації №1, що є додатком до даного Договору.

Відповідно до п.6.1. Договору об?єкт оренди вважається переданим в оренду повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об?єкта оренди.

Так, в оренду передане обладнання - зарядні пристрої для електромобілів: станція зарядження електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюються від трьохфазної п?ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1)Гц; тип кабеля КВГ 5х6; номер станції № 0444; модель АЕ - 3, адреса розміщення - м. Київ, вул. Гетьмана Вадима, 6.

Вартість обладнання визначена п.1.1.1. Договору та п.2 Специфікації № 1 до договору, і становить 122000 гривень, що на дату укладання договору становить 5000 доларів США.

Термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об?єкта оренди, а саме до 01 квітня 2021 року (п. 3.1. Договору).

Розмір орендної плати складає 1,64% в місяць від суми, яка вказана п.1.1.1. Договору, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок Орендодавця з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця наступного за звітним (п.4.1.-4.2. Договору).

Тобто, розмір орендної плати за Договором складає 82 долара США на місяць (1,64 % від вартості обладнання, яке становить 5 000 доларів США), яку повинен сплачувати Ввідповідач в гривні згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів.

Крім того, пунктом 8.1. Договору передбачено зобов?язання Відповідача викупити Об?єкт оренди в кінці строку дії Договору за викупною ціною у сумі, що є еквівалентною 5 000 доларів США, за офіційним курсом Національного банку України на день виплати коштів. Сплата всієї суми орендодавцю відбувається шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, або готівковими кошами на розсуд останнього, з урахуванням умов чинного законодавства.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов?язань за цим Договором (п.10.1 Договору).

Однак, всупереч прийнятих договірних зобов?язань та діючого законодавства, відповідач орендну плату за період квітень 2020 року - березень 2021 року не сплачував, об?єкт оренди не повернув, зобов`язання щодо викупу об`єкту оренди не виконав, чим спричинив порушення вимог закону і договору.

Загальна заборгованість відповідача з орендної плати за період з квітня 2020 року по березень 2021 року становить 27388,28 грн.

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 25 листопада 2021 року 1 долар США коштував 26,93 грн.

Сума обов`язкового викупного платежу, відповідно до п.8.1. договору, становить 134636,50 грн, яка є еквівалентом 5000 доларів США.

Покликаючись на невиконання умов договору відповідачем, просив стягнути з останнього заборгованість за орендними платежами та викупним платежем у загальному розмірі 162024,78 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 листопада 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року вказану справу було залишено без руху, а представнику позивача надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк представником позивача були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до позовної заяви було направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №714 рекомендований лист з додатками повернувся до суду без вручення відповідачу у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оскільки на день ухвалення рішення відповідач відзиву на позовну заяву не подав, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що 01 квітня 2020 року між ТОВ «Група Електроюа» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір №01-03-2020-1/1 купівлі продажу обладнання, відповідно до п.1.1 якого за даним договором продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме: зарядні пристрої (станції) для електромобілів згідно зі специфікацією, що є додатком №1 до даного договору, і сплатити продавцю грошову суму, встановлену п.3 договору.

Відповідно до п.3.1 договору ціна обладнання: 122000 грн, що є еквівалентом 5000 доларів США відповідно до курсу Національного банку країни на дату оплати.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що право власності на обладнання переходить до покупця в момент підписання даного договору та специфікації і за умови виконання останнім повної оплати ціни обладнання, вказаної п.3.1 даного договору.

Розрахунки за цим договором проводяться в національній валюті України (п.3.4 договору).

У пунктах 1, 2 специфікації №1, яка є додатком №1 до договору купівлі продажу обладнання №0-03-2020-1/1 від 01 квітня 2020 року, визначено, що продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв у власність та оплатив обладнання, а саме зарядні пристрої (станції) для електромобілів з наступними характеристиками: станція заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п?ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц. Тип кабеля КВГ 5х6. Зарядна станція введена в експлуатацію, її номер 1225, модель eUA-1/1, адреса: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 6, вартість 5000 доларів США (п.2 специфікації).

Одночасно, 01 квітня 2020 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Група Електроюа» (орендар) укладено договір №01-03-2020-1/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування, з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у специфікації, що є додатком до даного договору у кількості 1 одиниця.

Згідно з п.3.1 договору термін дії оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 01 квітня 2021 року.

Розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 1,64% в місяць від суми, яка вказана в п.1.1.1 даного договору, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів (п.4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця наступного за звітним.

Відповідно до п.5.1 договору дія даного договору припиняється внаслідок закінчення терміну його дії.

У пункті 6.1 договору визначено, що об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди.

Орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або достроково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 1 (один) місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є об`єктом оренди, у такому разі переходить до орендаря після сплати останнім орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 5000 доларів США, за офіційним курсом Національного банку України на день повернення коштів. Сплата всієї суми орендодавцю відбувається шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, або готівковими коштами на розсуд останнього, з урахуванням умов чинного законодавства (п.8.1 договору).

Згідно з п.10.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

У пункті 1 додатку №1 до договору оренди обладнання з обов`язковим викупом №01-03-2020-1/2 від 01 квітня 2020 року специфікації №1 визначено, що орендодавець передав у строкове платне користування орендарю, а орендар прийняв обладнання, а саме: зарядні пристрої (станції) для електромобілів з наступними характеристиками: станція заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п?ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц. Тип кабеля КВГ 5х6. Зарядна станція введена в експлуатацію, її номер 1225, модель eUA-1/1, адреса: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 6, вартість 5000 доларів США (п.2 специфікації).

Позивач звернувся до суду 29 листопада 2021 року, тобто після спливу строку дії договору, та просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період з квітня 2020 року по березень 2021 року у розмірі 27388,28 грн та викупний платіж у розмірі 134636 грн, що еквівалентно 5000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 25 листопада 2021 року 1 долар США коштував 26,9273 грн).

В порушення п.п.4.1, 8.1 договору оренди відповідач 02 квітня 2021 року не погасив заборгованості з виплати орендної плати та не викупив зарядний пристрій, з дати укладення договору по дату подання позовної заяви відповідач не сплатив жодного орендного платежу, не викупив зарядний пристрій та, в порушення умов договору оренди, фактично використовує об`єкт оренди до цього часу.

Загальна сума заборгованості відповідача за увесь час оренди пристрою складає 27388,28 грн (у відповідності до п.4.1 Договору оренди за інші періоди, окрім обрахованих раніше, взято курс долара США до української гривні, офіційно встановлений на дату виплати коштів, тобто день подання позову. Так, згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ станом на 25.11.2021 року 1 долар США коштував 26,9273 грн.).

Оскільки позивач оплатив обладнання, визначене в договорі купівлі-продажу обладнання, а потім передав його в строкове платне користування відповідачу на підставі договору оренди обладнання з обов`язковим викупом, то свої обов`язки як покупець та орендодавець позивач виконав належним чином, а відповідач свого обов`язку зі сплати орендної плати та викупу об`єкту оренди за останнім договором не здійснив, тому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.334 ЦК України).

Так, на підставі договору №01-03-2020-1/1 купівлі-продажу обладнання від 01 квітня 2020 року позивач набув у власність обладнання - зарядну станцію, введену в експлуатацію за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 01 квітня 2020 року між сторонами також було укладено договір №01-03-2020-1/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядна станція введена в експлуатацію, її номер 1225, тип eUA-1/1, адреса: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 6, вартість 5000.

Загальна вартість об`єкту оренди становить 122000 грн, що на дату укладання цього договору у перерахунку до долара США становить 5000 доларів США, згідно з офіційним курсом НБУ, що склався на дату підписання Договору (п.1.1.1. договору оренди обладнання з обов`язковим викупом).

Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 3.1. договору оренди обладнання з обов`язковим викупом визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 01 квітня 2021 року.

За п.4 договору оренди обладнання з обов`язковим викупом розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 1,64% в місяць від суми, яка вказана п.1.1.1 даного договору.

Крім того, відповідно до п.8.1. договору оренди обладнання з обов`язковим викупом орендар зобов`язався викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або достроково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є об`єктом оренди, у такому разі переходить до орендаря після сплати останнім орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 5000 доларів США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів.

Разом з тим, в позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем були порушені умови укладеного між сторонами договору оренди щодо сплати орендної плати та умови договору щодо обов`язкового викупу орендованого майна, що стороною відповідача жодним чином не спростовано.

За положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач, не виконуючи вимоги умов договору в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, порушив вимоги ст.530 ЦК України, а згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому, статтею 625 ЦК України чітко визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оскільки відповідачем вимоги укладеного між сторонам 01 квітня 2020 року договору №01-03-2020-1/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом не виконано, зокрема, орендну плату не сплачено та в порушення вимог п.8.1 договору об`єкт оренди в кінці строку дії договору не викуплено, що відповідачем не заперечується, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

За висновком Верховного Суду викладеного в постанові від 27 травня 2019 року (справа №910/20107/17), суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Суд погоджується із розрахунком орендної плати позивача, а тому вимоги позивача про стягнення обов`язкового викупного платежу у розмірі 134636,50 грн (еквівалент 5000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату звернення позивача до суду) та заборгованості по орендним платежам у розмірі 27388,28 грн є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, необхідно стягнути з ТОВ «Група Електроюа» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором №01-03-2020-1/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом від 01 квітня 2020 року у сумі 162024,78 грн, з яких: сума обов`язкового викупного платежу - 34636,50 грн, заборгованість з орендної плати - 27388,28 грн.

Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

За змістом ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

А тому, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1620,25 грн в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Також, відповідно до ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону №5076-VIвизначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст.30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Суд також звертає увагу на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат, викладеною, зокрема, в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia, заява № 58442/00), за ст.41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньоїдійсностітанеобхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Такі ж критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано:

- копію договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 15 листопада 2021 року, укладеного між адвокатським бюро «Коверзнев і партнери», в особі керуючого партнера Коверзнева Д.В. та позивачем ОСОБА_1 разом з додатковою угодою до нього від 15 листопада 2021 року;

- разунок за надання правової (професійної правничої) допомоги від 15 листопада 2021 року на суму 15700 грн;

- ордер №1020396 від 25 листопада 2021 року;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000095 від 13 січня 2017 року;

- квитанцію до прибуткового ксового ордера №9 від 25 листопада 2021 року про передачу ОСОБА_1 адвокату Коверзневу Д.В. відповідно до договору про надання правничої допомоги від 15 листопада 2021 року коштів у сумі 15700 грн.

Суд вважає розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Таким чином, на підставі ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 15700 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, 1620,25 грн - в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору, що разом становить 17320,25 грн.

Керуючись ст.3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди з обов`язковим викупом - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором №01-03-2020-1/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом від 01 квітня 2020 року грошові кошти у розмірі 162024 (сто шістдесят дві тисячі двадцять чотири) гривні 78 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» на користь ОСОБА_1 17320 (сімнадцять тисяч триста двадцять) гривень 25 копійок понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа», , місцезнаходження за адресою: 03087, м. Київ, вул. Пітерська, буд. 5-А.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова