Справа № 503/95/24
Провадження № 2/503/262/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що є сином відповідача ОСОБА_2 та на даний час навчається на 1 курсі денної форми навчання в Заболотненському вищому професійному училищі № 31 ім. Д.К.Заболотного. Зазначає, що внаслідок зазначеного навчання не працює, але водночас потребує матеріальної допомоги. При цьому, за відсутності матеріального утримання опинився в скрутному матеріальному становищі. Також позивач зазначає, що на даний час його мати ОСОБА_3 , з якою продовжує проживати, не має можливості надавати йому матеріальну підтримку так як ніде не працює, а в свою чергу його батько відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати йому матеріальну допомогу так як проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку з чим позивач для захисту своїх прав змушений пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на своє утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

31.01.2024 року ухвалою суду (а.с.17-18) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позов, а також право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали надіслано сторонам, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

27.02.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_2 (а.с.26-28), в якому заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі заявленому позивачем в позовній заяві зазначивши, що сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу на даний час не має можливості, оскільки з 24.02.2022 року мобілізований та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в складі якої приймає безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України. При цьому, змушений матеріально піклуватися про свою дружину ОСОБА_4 , яка має невиліковне захворювання, а також про свою падчерку (дочку ОСОБА_4 ) неповнолітню ОСОБА_5 , яка з 2023 року навчається на контрактній формі навчання у ВУЗі, в якому вартість навчання за 2023-2024 навчальний рік становить 21500 грн, а її батько не приймає участі у згаданих витратах. Крім того, також утримує свого малолітнього сина від другого шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно перераховуючи грошові кошти в сумі 5000 грн на рахунок його матері ОСОБА_6 . Окрім того, відповідач відзначає, що змушений витрачати власне грошове забезпечення для купівлі та ремонту бойової техніки, засобів особистого захисту. Водночас відповідач вважає, що позивач не зважаючи на факт навчання, має можливість працювати у вільний від навчання час, а також те, що за його спеціальністю в Крижопільському старостинському окрузі, зокрема за місцем навчання в с. Заболотне, багато фермерських господарств, де той може працевлаштуватися на не повний робочий день. До того ж, позивач отримує стипендію у розмірі 1300 грн на місяць, а тому має можливість частково себе забезпечувати, а на підтвердження свого скрутного матеріального становища, позивач не надав доказів. Крім цього, відповідач зазначає, що позивачем не зазначено, в якому розмірі має можливість і надає йому допомогу його мати. У зв`язку із чим заявлені позивачем позовні вимоги визнає частково та згоден на сплату аліментів у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і на період навчання позивача у відповідному навчальному закладі.

05.03.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив надісланий позивача ОСОБА_1 (а.с.58), але до неї, всупереч вимогам пункту 2 ч.5 ст. 178, ч.3 ст. 179 ЦПК України, не надано доказів надсилання її копії відповідачу ОСОБА_2 . У зв`язку із чим суд вищевказану відповідь на відзив не приймає до розгляду, оскільки в іншому випадку це призведе до порушення процесуальних прав відповідача, необізнаного зі змістом відповіді на відзив, на подання заперечення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 05.03.2024 року (а.с.56) судової повістки у вигляді повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону зазначений ним в своїй заяві до суду від 18.01.2024 року (а.с.12). При цьому, 14.03.2024 року позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 05.03.2024 року (а.с.57) судової повістки у вигляді повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону зазначений ним в своєму відзиві (а.с.26). При цьому, 22.03.2024 року до суду поштою надійшла заява відповідача від 18.03.2024 року про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що його позиція щодо позову викладена ним поданому відзиві на позовну заяву.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області 20.01.2006 року (а.с.6), актовий запис № 03 від 17.01.2006 року.

22.02.2012 року рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області у справі № 0210/66/2012, яке згідно відповідної відмітки зробленої на його копії (а.с.7) набрало законної сили 05.03.2012 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 сплачував ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 в порядку виконання виконавчого листа № 0210/1052/2012 виданого Крижопільським районним судом Вінницької області 22.08.2012 року, про що свідчить довідка видана Крижопільським відділом державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області 07.02.2024 року № 30/22.20-32/24 (а.с.34).

З 01.09.2023 року позивач ОСОБА_1 навчається в Заболотненському вищому професійному училищі № 31 ім. Д.К.Заболотного на денній бюджетній формі навчання, що підтверджується копією довідки зазначеного навчального закладу від 08.01.2024 року № 10 (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 входить до складу сім`ї своєї матері ОСОБА_3 , про що свідчить копія відповідної довідки виданої старостою Шершенецького старостинського округу та зареєстрована виконавчим комітетом Кодимської міської ради Одеської області 12.01.2024 року за № 03 (а.с.8). При цьому, згідно копії відповідної довідки виданої старостою Шершенецького старостинського округу та зареєстрована виконавчим комітетом Кодимської міської ради Одеської області 12.01.2024 року за № 04 (а.с.9), ОСОБА_1 знаходиться на утриманні своєї матері ОСОБА_3 .

Водночас із цим, згідно копії відповідної довідки виданої старостою Шершенецького старостинського округу та зареєстрована виконавчим комітетом Кодимської міської ради Одеської області 12.01.2024 року за № 05 (а.с.10), мати позивача ОСОБА_3 дійсно не працює, трудова книжка у неї відсутня.

Відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією 24.02.2022 року, та проходить останню у складі військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка Серії НОМЕР_3 (а.с.32-33), зокрема записом у її пункті 9 (а.с.33), та копією довідки виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 08.02.2024 року за № 940/16604 (а.с.61).

При цьому, відповідач ОСОБА_2 має ще спільну дитину з ОСОБА_6 малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , повторно виданого Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 24.12.2020 року (а.с.35), актовий запис № 56 від 08.08.2013 року.

В період 21.09.2023 року по 22.01.2024 року ОСОБА_2 щомісяця перераховував на банківський рахунок ОСОБА_6 грошові суми по 5000 грн, які сам відповідач у змісті свого відзиву визначає коштами на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , що підтверджується копіями платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.36-42).

10.10.2023 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_5 , виданого Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10.10.2023 року (а.с.43), актовий запис № 173.

При цьому, дружина відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 має захворювання з відповідним діагнозом, який суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного судового рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці, але існування якого підтверджено належним доказом консультативним висновком лікаря комунального некомерційного підприємства «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» від 08.02.2024 року (а.с.44).

Водночас із цим дружина відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 має також неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого остання є падчеркою відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_6 , виданого виконавчим комітетом Андріяшівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області 13.06.2006 року (а.с.45), актовий запис № 3.

В свою чергу неповнолітня падчерка відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 навчається у Державному торгівельно-економічному університеті на контрактній основі, яка передбачає загальну вартість платної освітньої послуги в розмірі 110000 грн, а за 1 курс (з 01.09.2023 по 31.08.2024) в сумі 21500 грн, про що свідчить копія договору № 498 Жа про навчання у закладі вищої освіти від 21.08.2023 року (а.с.46-47) та додатку № 3 до нього (а.с.48).

Нормативно-правове застосування:

Відповідно до ч.1-3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.1-2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому, пункт 3 ч.1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Висновки суду

щодо обґрунтованості позову:

По-перше, суд приходить до висновку, що у повнолітнього позивача ОСОБА_1 наявна обґрунтована потреба в отриманні матеріальної допомоги від батьків у зв`язку з продовженням навчання.

Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем за мобілізацією, а відтак має стабільний дохід принаймні від отримання грошового забезпечення військовослужбовця, тому суд вважає, що останній має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину ОСОБА_8 , який продовжує навчання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Положенням ч.2-3 ст. 83 ЦПК України встановлено процесуальний обов`язок позивача подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідача разом з поданням відзиву.

Водночас, позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів про свої доходи, зокрема відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, які можна отримати як за зверненням до органу Державної податкової служби України так і шляхом виконання електронного запиту в «Електронному кабінеті» Державної податкової служби України через офіційний веб-сайт за посиланням https://cabinet.tax.gov.ua/.

Наводячи в своїй позовній заяві твердження про відсутність у своєї матері ОСОБА_3 надавати йому матеріальну допомогу (хоча згідно довідки перебуває саме на її утриманні) та наявність такої можливості у свого батька ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 не надав суду жодних належних доказів на підтвердження цих обставин, а за відсутності в нього таких, не просив суд витребувати їх в порядку ст. 84 ЦПК України, зокрема шляхом витребування відповідних відомостей від ДПС про доходи обох своїх батьків.

При цьому, суд не вважає належним доказом згаданої обставини щодо матері позивача ОСОБА_3 копію довідки виданої старостою Шершенецького старостинського округу та зареєстрованої виконавчим комітетом Кодимської міської ради Одеської області 12.01.2024 року за № 05 (а.с.10), оскільки в ній йдеться лише про один вид доходу заробітну плату, що не виключає існування в неї інших видів доходів (від оренди. Банківських процентів тощо). Окрім того, суд вважає, що належні і достовірні відомості про непрацевлащтованість особи мають підтверджуватись за відомостями відповідного центру зайнятості населення та органу Пенсійного фонду України, а не довідкою органу місцевого самоврядування старости села з якої не вбачається джерела викладеної у ній інформації, що не виключає можливість того, що внесені до неї відомості записані зі слів самої особи, яка звернулась за її отриманням.

В свою чергу суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 є непрацездатною, внаслідок чого нездатна працевлаштуватись та отримувати дохід принаймні у вигляді заробітної плати за рахунок якого мала можливість брати участь у матеріальній допомозі своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Суд вважає, що наявність у батьків, зокрема матері, можливостінадавати матеріальну допомогу про яку йдеться у ч.1 ст. 199 СК України передбачає не лише існуючи можливості, а й ті, які можуть у батьків з`явитися, за умов докладання ними активних зусиль для цього, якщо їх стан (працездатність, стан їхнього здоров`я, відсутністю на їх догляді дітей віком до трьох років, осіб з інвалідністю тощо) об`єктивно дозволяє здійснити це.

В протилежному випадку весь тягар утримання повнолітнього дочки, сина, які продовжують навчання, лягає виключно на працевлаштованого батька, в той час як непрацевлаштований з батьків не несе відповідного обтяження, хоча і не має перешкод для цього, що на думку суду є несправедливим підходом позивача ОСОБА_1 до оцінки дійсного розподілу обов`язків між своїми батьками, оскільки це суперечить загальним принципам рівності обов`язків батьків щодо своїх дітей, зокрема щодо їх утримання, передбаченого ч.1 ст. 141 і ч.1 ст. 180 СК України.

Твердження наведене відповідачем ОСОБА_2 у своєму відзиві позивач ОСОБА_1 отримує стипендію у розмірі 1300 грн на місяць також не доведене ним жодними доказами, а сам відповідач не просив суд витребувати від ДПС відомостей про доходи позивача ОСОБА_1 в порядку ст. 84 ЦПК України.

Згідно положень ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином суд вважає, що обидві сторони не реалізували свої процесуальні можливості на належне доведення обставин матеріального становища (доходів) один одного і іншого з батьків, згідно положень ст. 182, 199 СК України, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог (позивач) та заперечень (відповідач).

Тому в суду відсутні відомості чи не буде стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів в заявленому розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) необґрунтоване обтяжливим для нього або в розмірі 1500 грн необґрунтоване заниженим по відношенню до потреб його повнолітнього сина ОСОБА_1 .

По-друге, суд звертає увагу на ту обставину, що законодавством не передбачено обов`язку особи утримувати дітей свого подружжя (пасинка, падчерку) та може здійснюватися на власний розсуд з врахуванням своїх матеріальних можливостей.

Водночас ст. 199-200 СК України передбачають обов`язків батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Таким чином за наявності відповідних можливостей матеріально допомагати своїм повнолітнім дочці, сину, які продовжують навчання, є законодавчим обов`язком для батька, в той час як матеріально допомагати своїм пасинку, падчерці є лише моральним правом.

Тому посилання позивача ОСОБА_2 в своєму відзиві на утримання ним своєї падчерки неповнолітньої ОСОБА_5 , яка є дочкою його теперішньої дружини ОСОБА_4 , як на обставину, яка впливає на його матеріальне становище, є безпідставними.

По-третє ,щодо посилання відповідача ОСОБА_2 в своєму відзиві на утримання ним сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перерахування ним щомісячно для цього на рахунок матері останнього ОСОБА_6 по 5000 грн, то суд звертає увагу на те, що зазначена сума є самостійно визначеним розміром і саме по собі не має виключати можливості участі відповідача ОСОБА_2 в утриманні також свого повнолітнього сина ОСОБА_1 , хоча і приймається судом до уваги при розгляді даної справи, як одне з існуючих зобов`язань відповідача ОСОБА_2 .

По-четверте, щодо посилання відповідача ОСОБА_2 в своєму відзиві на ту обставину, що позивач може працювати не повний робочий день за спеціальністю на яку навчається, то суд зазначає, що працевлаштуватися за своєю спеціальністю його повнолітній син ОСОБА_1 зможе лише по закінченню відповідного навчання з отриманням документа про освіту, кваліфікацію.

Окрім того, суд вважає, що наявність (наприклад при заочній формі навчання) або відсутність можливостей для роботи у вільний від навчання час не може становити обмеження для повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, від отримання матеріальної допомоги від своїх батьків за наявності у них такої можливості. Навчальний процес включає в себе також час поза навчання у класах, зокрема самостійне вивчення та виконання відповідних робіт. Особа повинна також мати час на відпочинок для якісної підготовки до навчального процесу.

Ураховуючи, що обидві сторони не реалізували свої процесуальні можливості на належне доведення обставин, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог (позивач) та заперечень (відповідач), то суд при вирішенніданої справи вважає за доцільне дотриматись балансу між правами і інтересами як позивача на отримання матеріальної допомоги від батька так і самого батька як відповідача шляхом визначення розміру частки, яка підлягає стягненню від доходу (заробітку) відповідача на користь позивача у вигляді аліментів, а саме у проміжному розмірі заявленому позивачем (1/4 частина) і рівною часткою матеріальної допомоги, яку позивач має можливість отримати від іншого зі своїх батьків матері, тобто стягнути аліменти в розмірі 1/8 частини доходу (заробітку) відповідача.

В свою чергу інша частина позовних вимог, яка перевищує задоволену судом, є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. При цьому, зазначене позивачем у змісті своєї позовної вимоги обмеження «але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку», стосується лише аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідного віку розгляд яких здійснюється судом в наказному провадженні, у відповідності до положень пункту 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, а тому не застосовується судом при вирішенні даного позову. У зв`язку з чим суд вважає в цій частині позову необхідно відмовити.

Згідно ч.2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

При цьому, згідно змісту копії довідки Заболотненського вищого професійного училищі № 31 ім. Д.К.Заболотноговід 08.01.2024 року № 10 (а.с.11), термін навчання ОСОБА_1 закінчується 28.02.2025 року.

У зв`язку з чим стягнення задоволеного розміру аліментів має здійснюватися до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення повнолітнім сином двадцяти трьох років.

Аналогічний висновок викладений в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 227/5551/18 (провадження № 61-13619св19).

Згідно положень пункту 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Ураховуючи зазначене суд вважає за необхідне допустити негайне його виконання у межах суми платежу за один місяць.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

- щодо судових витрат:

Ураховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви даної категорії на підставі пункту 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, то суд за результатом розгляду даної справи вважає необхідним, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України та ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 133, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 430 ЦПК України, ст. 199, 200 СК України, пунктами 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 , до ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_8 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання останнього в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 18.01.2024 року і до закінчення повнолітнім сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко