Провадження № 2/202/2229/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.,

за участю секретаря Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття арешту нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття арешту нерухомого майна.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що їй на підставі реєстраційного посвідчення, виданого 25.09.1997 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації на підставі довідки ЖБК № 394 від 20.05.1997 року № 44 та записаного в реєстрову книгу № ХХІХ за реєстровим № 62, належить квартира АДРЕСА_1 . В серпні 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Якуби Олени з документами на квартиру для внесення відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Нотаріус надала позивачу запит в КП "ДМБТІ" Дніпровської міської ради. Згідно відповіді КП "ДМБТІ" Дніпровської міської ради від 20.09.2023 року № 9769 наданої на запит нотаріуса, за нею ОСОБА_1 станом на 21.12.2012 року зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того було зазначено, що в матеріалах інвентаризаційної справи міститься постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.10.2000 року, видана державною виконавчою службою Індустріального району м. Дніпропетровська, згідно якої накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_3 , а саме: квартири АДРЕСА_3 . Відповідач ОСОБА_3 був чоловіком позивача, з яким шлюб був розірваним. Спірна квартира належала позивачу на праві власності та відповідач наколи власником не був. Позивач звернулася до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі із заявою про скасування арешту з належної позивачу квартири, але останній було відмовлено згідно відповіді від 07.11.2023 року № 65007 та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про зняття арешту майна.

У зв`язку з чим позивач просить скасувати арешт на нерухоме майно, яке належить їй на праві власності.

В судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує про винесення судом заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що дійсно, позивачу на підставі реєстраційного посвідчення, виданого 25.09.1997 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації на підставі довідки ЖБК № 394 від 20.05.1997 року № 44 та записаного в реєстрову книгу № ХХІХ за реєстровим № 62, належить квартира АДРЕСА_1 .

В матеріалах інвентаризаційної справи міститься постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.10.2000 року, видана державною виконавчою службою Індустріального району м. Дніпропетровська, згідно якої накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_3 , а саме: квартири АДРЕСА_3 .

Позивач звернулася до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі із заявою про скасування арешту з належної позивачу квартири, але останній було відмовлено згідно відповіді від 07.11.2023 року № 65007 та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про зняття арешту майна.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, адже арешт накладено на майно ОСОБА_3 але останній ніколи не набував право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а тому і арешт накладено безпідставно.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5,6,10,263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття арешту нерухомого майна задовольнити.

Зняти (скасувати) арешт з нерухомого майна та звільнити з-під обтяження об`єкт обтяження - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який було накладено на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Індустріального управління юстиції м. Дніпропетровська від 12.10.2000 року, згідно якої було накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження квартири АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Д.А. Ісаєва