1Справа № 335/9874/23 2/335/356/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.01.2012 по 30.09.2023 позивач надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Оплату за надані послуги відповідач в повному обсязі не здійснювала, у зв`язку із чим має заборгованість розміром 57 371,10 грн. Претензій щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 з позовом не погодилась з тих підстав, що позовні вимоги заявлені поза межами строку позовної давності. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судом проведено такі процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Позовна заява з доданими до неї документами була направлена відповідачу позивачем до звернення до суду із позовом, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями квитанції АТ «Укрпошта» від 11.10.2023, рекомендованого повідомлення про відправлення кореспонденції та опису вкладення у конверт (а.с. 16-17).

Копію ухвали від 13.10.2023 було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 31.10.2023 «адресат відсутній за вказаною адресою».

07.12.2023 представник відповідача ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи, та цього ж дня через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив з метою повного та всебічного з`ясування обставин по справі провести судовий розгляд з викликом сторін, а також надати час для подання заперечень по справі.

Ухвалою суду від 08.12.2023 вказане клопотання задоволено частково, розгляд справи відкладено до 10.01.2024, надано представнику відповідача додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали. У задоволенні клопотання в частині розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи відмовлено.

02.01.2024 представник відповідача надіслав суду відзив на позов та клопотання, в якому просив судовий розгляд провести з викликом сторін у зв`язку із наміром відповідача укласти мирову угоду.

10.01.2024 електронною поштою надійшли письмові пояснення представника позивача щодо необґрунтованості відзиву та заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Ухвалою суду від 10.01.2024 клопотання представника відповідача про розгляд цивільної справи з викликом сторін залишено без задоволення, розгляд справи відкладено до 29.01.2024.

26.01.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для укладення мирової угоди з позивачем, оскільки з 16.01.2024 по 29.01.2024 він знаходився на лікуванні в санаторії і не мав змогу укласти мирову угоду.

Ухвалою суду від 29.01.2024 вказане клопотання задоволено частково, оголошено перерву до 15.02.2024. У задоволенні клопотання в частині відкладення розгляду справи відмовлено.

15.02.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із направленням 07.02.2024 заяви до позивача щодо реструктуризації боргу з листопада 2021 р. У зв`язку із цими обставинами судове засідання відкладено до 13.03.2024.

13.03.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про застосування позовної давності та долучення доказів.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

З урахуванням викладеного, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є відповідач (а.с. 14-15).

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.01.2012 по 30.09.2023 заборгованість відповідача за надані послуги з централізованого опалення складає 57 371,10 грн. Зазначений розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку з урахуванням принципу змагальності.

Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 600664113 про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , між концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 є укладеним (а.с. 8-10).

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.

За умовами ст. 68 Житлового кодексу України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, що втратили чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85, але діяли у період виникнення заборгованості, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання; централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення квартири відповідачів.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Доказів ненадання виконавцем або припинення надання вказаних послуг позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач ними користувалась, а тому виходячи із вищенаведених вимог законодавства відповідач була зобов`язана своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, а також наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Під час розгляду справи представник відповідача подав клопотання про застосування строків позовної давності.

Концерн «МТМ» був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу не здійснювала оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти.

За період з 01.01.2012 по 30.09.2023 відповідачем послуги позивача не сплачувались, і відповідно переривання строку позовної давності не відбулося.

До суду із цим позовом позивач звернувся 12.10.2023. Тому, з урахуванням 3-річного (загального) строку позовної давності, період за який може бути стягнута заборгованість по сплаті централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, починається з 01.10.2020 по 30.09.2023 (в межах позовних вимог позивача).

Заперечуючи проти застосування наслідків пропуску строку позовної давності представник позивача посилалась на те, що відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні карантин для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID 19) було запроваджено з 12.03.2020 та продовжено у подальшому до 30.06.2023. З 01.07.2023 карантин скасований (інформація у загальному доступі в Інтернет ст. 82 ч. 3 ЦПК України).

Проте, не може продовжуватися автоматично строк позовної давності через карантин в силу вищезазначеного п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який закінчився ще до введення цього карантину, адже заборгованість заявлена позивачем до стягнення починаючи із січня 2012 року.

При цьому, судом встановлено, що позивач Концерн «МТМ», звертаючись до суду із даним позовом лише у жовтні 2023 року, тобто через 3 місяця після скасування карантину, у позовній заяві чи окремо заявою (клопотанням) не просив суд поновити йому строк позовної давності для стягнення будь-якої вищезазначеної заборгованості за період поза межами 3-річного (загального) строку позовної давності, починаючи з 01.01.2012, з будь-яких причин взагалі. Також Концерн «МТМ» не надав доказів та не довів існування таких карантинних обмежень, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з позовом в межах строку позовної давності.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за період з 01.10.2020 по 30.09.2023, тобто у межах 3-річного строку позовної давності, у розмірі 14 644,42 грн.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості у межах строку позовної давності, тобто за період з 01.10.2020 по 30.09.2023, що відповідно до поданого позивачем розрахунку становить суму розміром 14 644,42 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто у розмірі 547,96 грн. (25,52% від 2 147,20 грн.)

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2023 року в розмірі 14 644 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 42 коп., а також судовий збір у розмірі 547 (п`ятсот сорок сім) грн. 96 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення ухвалене за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та складене в повному обсязі 13 березня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Шалагінова