П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Київ

Справа № 757/3126/22

Провадження: № 22-ц/824/7161/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Параніча Андрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Соколова О. М

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням,

у с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі п.5 ст. 257 ЦПК.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням адвокат Параніч А.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду. Зазначив, що судом першої інстанції не врахувано, що розгляд даної справи вже був розпочатий по суті, а тому позивач не мав права на подання заяви щодо залишення позову без розгляду. Окрім того, вважав необґрунтованою відмову суду щодо компенсації судових витрат відповідачу.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 23 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Параніч А.М. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, що є його безумовним правом.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, і повинні здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій.

Підстави залишення позову без розгляду визначені ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, а не у будь-який зручний для позивача час, як помилково вважав суд першої інстанції, який в оскаржуваній ухвалі навів власну редакцію п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а саме: «суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду».

При цьому, порядок розгляду справи по суті встановлений главою 6 розділу ІІІ ЦПК України, зокрема, § 2 «Відкриття розгляду справи по суті».

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 217 ЦПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. Секретар судового засідання доповідає суду хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання у порядку, передбаченому цим Кодексом. З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Даний висновок підтверджений позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 25 лютого 2020 року під час розгляду справи № 742/3024/18.

Згідно ст. 279 ЦПК розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями визначеними у цій главі.

Так, положення ч. 2 ст. 279 ЦПК передбачає, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Як убачається із матеріалів справи ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Судове засідання для розгляду справи по суті було призначене на 26.09.2022 року (а. с. 47).

26 вересня 2022 року засідання у даній справі було оголошено відкритим, після чого, згідно протоколів судових засідань, 26.09.2022, 30.01.2023, 12.09.2023, 26.09.2023, 05.12.2023, в судових засіданнях оголошувалась перерва (а.с. 49,52,69,79).

Отже, станом на дату подання позивачем заяви про залишення без розгляду, а саме 12.09.2023 року, розгляд справи по суті вже був розпочатий. Проте, на ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми процесуального права та матеріали справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про можливість залишення позову ОСОБА_2 без розгляду з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц зазначено, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

На підставі вищенаведеного, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості входити в обговорення питання компенсації судових витрат відповідачу.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, колегія суддів доходитьвисновку, що ухвала суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Параніча Андрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 березня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура