ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2024 року м. Кропивницький

справа № 941/38/24

провадження № 22-ц/4809/658/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дуковський О.Л.

судді - Голованя А.М., Письменного О.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кропивницькому без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Горбунова Романа Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 року, у складі головуючого судді Колесник С.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Горбунов Роман Володимирович звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 року дану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Адвокат Горбунов Р.В., який представляє інтереси позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгялду до суду першої інстанції.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що перешкоджає подальшому розгляду даної справи.

Вказує, що незаконність ухвали полягає у тому, що ст. 175 ЦПК України не передбачено обов`язкового зазначення позивачем у позовній заяві в якості третьої особи органу опіки та піклування на підставі ст. 19 СК України, а також не передбачено законодавством обов`язок позивача залучати третю особу, оскільки це належить до функцій суду та вирішується судом у підготовчому судовому засіданні на підставі п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України вже після відкриття провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Предметом перегляду є ухвала про визнання неподаної та повернення позовної заяви позивачу, яка відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала зазначена в частині другій статті 369 ЦПК України, то колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Горбунов Р.В. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відповідача, стягнення аліментів.

Ухвалою Петрівського районного суду від 15 січня 2024 року зазначену позовну заяву залишено без руху та запропоновано в установлений позивачу строк виконати вимоги ухвали, а саме виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви, а саме: вказати щодо залучення третьої особи органу опіки і піклування або подати клопотання про залучення такої особи разом з копією позовної заяви з додатками.

З мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачається, що суд першої інстанції послався на те, що позовна заява подана з порушенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Встановлено, що суд першої інстанції послався на п.3 ч.5 ст.175 ЦПК України де позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, де припустився помилки у посиланні на норму процесуального законодавства.

Згідно із ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Крім того, суд першої інстанції послався на те, що всупереч ст.19 СК України, представником позивача не залучено в якості третьої особи - орган опіки і піклування.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про залишення позовної заяви без руху було направлено на поштову адресу ОСОБА_1 та на електронну адресу адвоката Горбунова Р.В. (а.с. 20).

Проте, матеріали справи не містять доказів про отримання позивачкою копії ухвали суду від 15.01.2024, а також не містять доказів отримання адвокатом Горбуновим Р.В. даної ухвали в електронній формі через систему «Електронний суд», а є лише довідка про доставку на електронну адресу адвоката.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції послався на те, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконано, у зазначений судом строк.

Колегія суддів, не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги є те, що заява подана у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства, а питання щодо залучення третьої особи до участі у справі мало вирішуватися після відкриття провадження у справі і позивач не має обов`язку залучати третю особу до участі у справі.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду про повернення заяви підлягає скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 201/1333/19 та від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19.

Також, колегія суддів не погоджується із тим, що позивач мав в обов`язковому порядку залучити в якості третьої особи - орган опіки і піклування, що передбачено ст. 19 СК України.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Нормами статті 175 ЦПК України не передбачено вимоги про зазначення у позовній заяві обґрунтування підстав залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 189 ЦПК України остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу є завданням підготовчого провадження, а не стадії відкриття провадження у справі.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 374 ЦПК України).

Згідно пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвалив.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу слід направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційний суд по цій справі не змінює судове рішення та не ухвалює нове, а направляє справу для продовження розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Горбунова Романа Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 -задовольнити.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Л. Дуковський

Судді А.М. Головань

О.А. Письменний