КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 752/24709/23

провадження № 22-ц/824/772/2024

06 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Колесніченко М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем та неприйняття спадщини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мацака Олексія Юрійовича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року в складі судді Кордюкової Ж. І.,

встановив:

15.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська В. С. про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем та неприйняття спадщини.

Позовну заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить транспортний засіб марки TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 12.12.2006 року.

05 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васьківською В. С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Приватний нотаріус посвідчила, що спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_5 .

Позивач вказував, що відповідач у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживав, ще в 2021 року виїхав за межі України та з тих пір до країни не повертався.

Державна реєстрація ОСОБА_3 у квартирі разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не свідчить про прийняття ним спадщини.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд встановити факт не проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати ОСОБА_3 таким, що не прийняв спадщину.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

08.12.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Мацак О. Ю. на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначив, що позивач подав позов, а не заяву в порядку окремого провадження, виключно через те, що іншою вимогою у цій справі був спір про право (право на спадщину), а тому всі ці вимоги розглядаються у позовному провадженні. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 3 листопада 2021 року у справі №691/1237/20.

При цьому суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що правовий аналіз підстав та предмету позову дають підстави для висновку про відсутність спору, що у свою чергу виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту сам по собі не сприятиме ефективному відновленню порушеного права.

Вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду справи міг з`ясувати наміри звернення до суду та відповідно до вимог, викладених в позові, визначитись з ефективністю обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Аналізу змісту позовної заяви та доданих до неї доказів судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено, лише зазначено узагальнюючі фрази про те, що вимоги позивача не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мацак О. С. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи всудове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання відповідача таким, що не прийняв спадщину після смерті своєї дружини, ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд першої інстанції виходив з відсутності спору, що, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту прав сам по собі не сприятиме ефективному відновленню порушеного права.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо підстав для відмови у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.

Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.

Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.

Предметом позову ОСОБА_1 визначив вимогу про встановлення факту непроживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та неприйняття ним спадщини після померлої дружини.

Виходячи зі змісту позову, позивач фактично намагається довести те, що лише він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері.

З огляду на викладене, посилання суду першої інстанції на відсутність спору про право є помилковим.

Крім цього, відсутність спору про право не є підставою для відмови у відкритті позовного провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, а має інший процесуальний наслідок.

Так, застосування позивачем способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України, може слугувати самостійною підставою для відмови в позові, а не підставою для відмову у відкритті провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору про право, яке підлягає судовому захисту.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто право звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, § 36).

Європейський суд з людини (далі - ЄСПЛ) також вказує на те, що такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії», заява № 36760/06, § 230).

Частиною першою статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Конституції України).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп/1997 у справі за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України визначено, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року не можна вважати законною та обґрунтованою, вона не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мацака Олексія Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем та неприйняття спадщини направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2024 року.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук