Справа № 161/472/24
Провадження № 2/161/1345/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 лютого 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що 12 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/6369/22 від 06.07.2022 року - було розірвано.

11.12.2012 року між сторонами було укладено шлюбний договір, згідно якого визначено, що все майно, яке було до шлюбу або набуте в шлюбі належить тому з подружжя, на кого оформлено право власності. У період шлюбу щодо відповідача було ініційовано кримінальне провадження за 4.3 ст.368 Кримінального кодексу України, яке триває і досі. З метою здійснення захисту відповідача у вказаному кримінальному провадженні до справи було залучено адвоката Міліщука С.Л., з яким було укладено 08.01.2021 року договір на надання правничої допомоги ОСОБА_2 у межах вказаного кримінального провадження.

На той момент в силу вказаних обставин відповідач не мав можливості здійснити оплату послуг адвоката, тому сторони домовились, що таку оплату в його інтересах буде здійснено за рахунок особистих приватних коштів позивача, які у подальшому повинні бути повернуті.

Загальна сума проведеної оплати по вказаному договору становила 70 000,00 грн. та підтверджується актом виконаних робіт від 07.04.2021 року, квитанцією від 11.01.2021 р. на суму 49 000,00 грн. та квитанцією від 14.04.2021 р. на суму 21 000,00 грн.

Оскільки відповідачем не здійснено жодних дій щодо добровільного порядку повернення коштів, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 70 000 грн та усі судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 12.01.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов.

Представник позивача адвокат Фурман Ю.В. в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/6369/22 від 06.07.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано(а.с.6-7).

11.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюбний договір, зареєстрований в реєстрі за №3597(а.с.8-9).

08.01.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Міліщуком С.Л. укладено договір на надання правничої допомоги №08/01/21, предметом якого є надання правничої допомоги ОСОБА_2 в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001489 внесеному в ЄРДР 08.12.2020 (а.с.10).

Оплата по вказаному договору становить 70 000,00 грн. та підтверджується актом виконаних робіт від 07.04.2021 року, квитанцією від 11.01.2021 р. на суму 49 000,00 грн. та квитанцією від 14.04.2021 р. на суму 21 000,00 грн (а.с.11-15).

На адресу відповідача, позивач надсилала вимогу про повернення коштів від 27.02.2023 (а.с.16).

Пред`являючи даний позов, позивач зазначила, що відповідач борг не повернув, що зумовлює необхідність захисту його порушених прав.

Предметом спору у справі, яка розглядається, є стягнення заборгованості.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям (ч.1 ст.92 СК України).

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.93 СК України шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки. За шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації.

Шлюбний договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (ст.94 СК України).

Відповідно до вимог ст. 100 СК України, одностороння зміна умов шлюбного договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати в боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 615, ст. 625 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що оплату за договором №08/01/21 від 08.01.2021, згідно якого відповідачу надається правова допомога в межах кримінально провадження здійснена позивачем. Відповідно до шлюбного договору між сторонами від 11.12.2012, все майно, втому числі рухоме і нерухоме, придбане та/або набуте кожним з подружжя до реєстрації шлюбу, є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане чи набуте. Грошові кошти на рахунках в банківських установах, будь-які банківські внески, належатимуть на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на чиє ім`я відритого рахунок.

Станом на дату судового розгляду даної справи вказаний шлюбний договір не визнаний недійсним та/або не розірваний у встановленому законом порядку.

На підставі вищенаведеного, у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення коштів у сумі 70 000 грн, які були сплачені позивачем за надання правничої допомоги відповідачу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 70 000 грн.

Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211(одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк