Справа № 451/1561/23
Провадження № 2/451/71/24
РІШЕННЯ

іменем України

06 березня 2024 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

при секретарі судового засідання Мурин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

установив:

Судові процедури.

1.На розгляді суду надійшла позовна заява ПАТ «НАСК «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 80?000,00 грн.

2.Ухвалою суду від 03.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 07.12.2023.

3.09 листопада 2023 року представником ПАТ «НАСК «Оранта» подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 27).

4.06.12.2023 відповідачем подано клопотання про відкладання судового засідання у зв`язку з сімейними обставинами та залученням до справи адвоката (а.с. 31).

5.Ухвалою суду від 07.12.2023 відкладено на 11.01.2024.

6.Відповідачем 08.01.2024 подано відзив на позовну заяву, у якому заявник просить відмовити у задоволені позову з підстав, вказаних у відзиві (а.с. 35 - 36).

7.11.01.2024 відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 37).

8.Ухвалою суду від 11.01.2024 відкладено розгляд справи на 15.02.2024.

9.Судове засідання 15.02.2024 не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді.

10.Розгляд справи призначено на 06.03.2024.

Позиція позивача.

11.В результаті ДТП Страховиком відшкодовано 160 тис. грн заподіяної Страхувальником шкоди. Водночас, позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що власником ТЗ яким вчинено ДТП, не був Страхувальник, останній не мав права на зменшення суми страхового платежу на 50 %.

12.Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

13.Так, Страховик просить стягнути з відповідача 50 % суми страхового відшкодування у розмірі 80?000,00 грн.

14.Розрахунок суми судових витрат складається зі сплаченої суми судового збору у розмірі 2?684,00 грн.

Позиція відповідача.

15.ОСОБА_1 заперечуючи позов зазначає, що уклав зі Страховою компанією договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. При укладенні договору повідомив усю запитану інформацію, в тому числі, що є пенсіонером, надавши відповідне посвідчення. В подальшому сплатив виставлений страховий платіж. Жодних застережень Страховик не повідомляв.

16.Після відшкодування завданої шкоди в результаті ДТП, Страховик хоче стягнути 50 % від вартості відшкодування передбаченого законом, у зв`язку з тим, що я не мав права на укладення Договору за зменшеним тарифом.

17.Відповідач вказує, що згідно з п. 1.6. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається власником транспортного засобу.

18.Таким чином вважає заявлений позов безпідставним та просить відмовити повністю у його задоволенні.

Обставини справи.

19.Між ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (Страховик) та ОСОБА_1 (пенсійне посвідчення НОМЕР_1 Пенсійний фонд України 01.04.2016) (Страхувальник) укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс) № 210347671 від 01.08.2022. Строк дії Договору з 02.08.2022 по 01.08.2023 включно. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн. Базовий платіж та коригуючи коефіцієнти, що застосовувалися для розрахунку розміру страхового платежі6 Зменшення пільговику 50,0 %. Страховий платіж 658,00 грн.

20.09.04.2023 відбулась ДТП за участю ТЗ Toyota Camry д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ Aydi Q7 д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .

21.10 квітня 2023 року ОСОБА_1 здійснено Повідомлено про ДТП та Заяву про страхове відшкодування. Також, 10.04.2023 проведено огляд транспортного засобу, що закріплено в Протоколі огляду.

22.В подальшому ПАТ «НАСК «Оранта» складено ремонтну калькуляцію, розрахунок страхового відшкодування та Страховий акт № ОЦВ-СП-23-13-89655/1 від 03.05.2023.

23.Відповідно до платіжної інструкції № 23008 від 04.05.2023 Страховиком здійснено відшкодування за договором № 210347671 від 01.08.2022 на загальну суму 160 тис. грн.

24.Згідно з постановою Радехівського районного суду Львівської області від 18.05.2023 у справі № 459/1291/23 ОСОБА_1 визнано винним у скоєному правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

25.18 серпня 2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулось до ОСОБА_1 з Вимогою про компенсацію страхового відшкодування № 08-03-14/1-04/6132. У даній вимозі повідомлено про те, що ОСОБА_1 не будучи власником забезпеченого ТЗ не мав права на зменшення на 50 відсотків суми страхового платежу. Таким чином останньому необхідно компенсувати Страховику 80 тис. грн виплаченого страхового відшкодування.

26.У відповідь на вимогу ОСОБА_1 заперечив повністю викладені у вимозі вимоги вказуючи таке. Під час укладення Полісу (який укладався онлайн) надав відповіді на усі питання, в тому числі і про наявність пенсійного посвідчення. Жодних застережень щодо зазначення власником іншої особи (мого сина) мені не повідомлялось. Так, зазначив, що вважає виставлену вимогу необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству.

27.Для відновлення порушених прав позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідач заперечив заявлені вимоги повністю з підстав, вказаних у відзиві.

Позиція суду.

28.Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

29.Статтею 13 ЦПК України закрпілено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

30.Згідно з ст. 175 ЦПК України свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає у позовній заяві. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

31.Відповідно до пунктів 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

32.За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

33.Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

34.Як з`ясовано судом, спірні правовідносини виникли між Страховиком та Страхувальником щодо права першого на відшкодування 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування у зв`язку з порушенням (на думку позивача) умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту).

35.Спеціальним законом у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV).

36.Пунктом 1.6. статті 1 Закону № 1961-IV закріплено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

37.Пунктом 1.4. статті 1 цього Закону № 1961-IV також передбачено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

38.Положеннями ст. 398 ЦК встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

39.Тобто правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли законом встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи. (відповідного висновку дійшов КЦС ВС у постанові від 08.11.2021у справі № 610/2229/18, від 11.11.2021 у справі № 185/5823/20).

40.Так, судом з`ясовано, що у матеріалах справи відсутнє рішення суду чи інші докази, які б спростовували правомірність володіння ТЗ Toyota Camry д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 . На противагу вказаному, останній для укладення спірного Договору пред`явив реєстраційне посвідчення на вказаний вище ТЗ, що у даному випадку підтверджує правомірність володіння.

41.Пунктом 7.1. Закону № 1961-IV встановлено, що розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.

42.Згідно з пунктом 13.2. статті 13 Закону № 1961-IV розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

43.Як встановлено з матеріалів справи, а саме спірного Договору (Поліс № 210347671) у розділі Страхувальник вказано: ОСОБА_1 , …, Пенсійне посвідчення ААИ 930172 Пенсійний Фонд України 01.04.2016. Суд звертає увагу Позивача, що інформацію про Страхувальника у спірний Договір вносив самостійно Страховик, який надав свою згоду на укладення Договору саме на таких умовах. Доказів розірвання, визнання недійсним спірного Договору до матеріалів справи не подано.

44.Відповідно до пункту 381.1. статті 381 Закону № 1961-IV у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

45.Так, у порушення зазначених вище (п. 29 -33 даного рішення) норм процесуального права Позивач у позовній заяві зазначив лише правову підставу позову, однак не надав доказів протиправної поведінки зі сторони Відповідача. Зокрема, не вказав у чому ж полягає вчинене ОСОБА_1 порушення при укладенні Договору згідно з Законом № 1961-IV та не надав відповідних доказів на підтвердження таких обставин, а обмежився лише зазначенням норм: п. 13.2 статті 13, п. 381.1 ст. 381 вказаного закону.

46.Відповідач у відзиві на позові зазначив, що згідно з термінами визначеними у Законі № 1961-IV вважається власником транспортного засобу. Повідомив про наявність у нього пенсійного посвідчення, яке прийнято Страховиком про що вказано у спірному Договорі. Сторонами погоджено умови укладеного спірного Договору згідно з яким кожен із них набув прав та обов`язків.

47.Також суд звертає увагу, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

48.У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що: «добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contrafactum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non conceditvenire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

49.Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст .3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

50.Схожий по суті висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах» (п. 8.26).

51.Положення п. 381.1 ст. 381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у системному зв`язку із визначеними у п. 6 ст. 3 ЦК України принципами справедливості, добросовісності та розумнності свідчить, що при визначенні підстав для компенсації слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Передбачена п. 381.1 ст. 381 Закону компенсація не може бути застосована, якщо страховик, укладаючи договір та знаючи одночасно про два факти: перший власником є інша особа, другий страхувальник є пенсіонер, свідомо укладає договір з зменшеним страховим платижем, а згодом вимагаючи повернення компенсації 50 % від страхової виплати, поводиться суперечливо і недобросовісно.

52.Таким чином з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд зазначає, що погоджується із запереченнями відповідача щодо спростування позиції Позивача та з урахуванням вищевказаного дійшов висновку відмовити повністю у задоволення заявлених вимог.

Судові витрати.

53.Судовий збір слід віднести на сторону позивача.

Керуючись статтями 4, 12, 76-79, 81,247,258-259,263-265 ЦПК України, Радехівський районний суд Львівської області,

ухвалив:

1.У задоволенні позову відмовити повністю.

2.Судові витрати у справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддяО. Куцик-Трускавецька