ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/568/24 Справа № 201/4643/23 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Красвітної Т.П., Лопатіної М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2023 року по справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року позивач - ТОВ «Фінфорс» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.06.2021 між ТОВ «Еквіфін Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний Кредитний договір "313739-М", за умовами якого відповідачу видано кредит в розмірі 14 950 грн, строком з 30.06.2021 по 29.07.2021, зі сплатою відсотків акційною процентною ставкою в розмірі 0,4975% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «Еквіфін Україна» виконало свої зобов`язання шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, тоді як ОСОБА_1 свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у встановлений строк належним чином не виконала. Між відповідачем та ТОВ «Еквіфін Україна», яке змінило назву на ТОВ «Містер Кеш», було укладено 13 додаткових угод до кредитного договору за якими було продовжено строки виконання зобов`язання та змінено процентну ставку шляхом її збільшення. Вказане призвело ди виникнення забогованості, яка станом на 24.09.2021 склала 14 950 грн - тіло кредиту та 24 410,90 грн - нараховані відсотки, а всього 39 360,90 грн. 06.10.2021 між «Містер Кеш»та ТОВ «Фінфорс» укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого «Містер Кеш»відступило ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги. Станом на 20.02.2023 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінфорс» складає 14 950 грн - тіло кредиту та 19 410,90 грн - нараховані відсотки, а всього 34 360,90 грн, враховуючи сплату відповідачем 5 000,00 грн.У зв`язку з чим, зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку до цього часу вищевказану заборгованість так і не сплатила, вказане змусило позивача звернутися до суду з даним позовом про стягнення з відповідача боргу у розмірі 34 360,90 грн та понесених ним судових витрат на оплату судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором №313739-М від 30.06.2021 в розмірі 29 900 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, з яких 14 950 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 14 950 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок - заборгованість за відсотками.

В задоволенні інших вимог, відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат(а.с. 141-143).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду змінити та стягнути заборгованість за нарахованими відсотками в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано частково стягнув розмір нарахованих відсотків, оскільки не дослідив належним чином наявні в матеріалах справи докази та обставини справи чим допущено порушення норм процесуального права.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалась.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.06.2021 між ТОВ «Еквіфін Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Містер Кеш» (а.с. 11) та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Еквіфін Україна» було укладено електронний Кредитний договір «313739-М» (а.с. 39-47).

Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна», затверджених наказом ТОВ «Еквіфін Україна» №0206-9 від 02.06.2021 (а.с. 19-28).

За умовами кредитного договору розмір кредиту становить 14 950 грн (п.2.6.1. договору).

Відповідно до пункту 2.6.2. Кредитного договору строк кредиту з 30.06.2021 по 29.07.2021 року включно.

Згідно п.2.6.4. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,4975% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 476%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно.

Між ТОВ «Еквіфін Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Містер Кеш»та ОСОБА_1 було укладено угоди (автопролонгації) від 30.06.2021 року (а.с. 48-49), від 29.07.2021 року (а.с. 52), від 31.07.2021 року (а.с. 55), від 01.08.2021 року (а.с. 58), від 02.08.2021 року (а.с. 61), від 03.08.2021 року (а.с. 64), від 04.08.2021 року (а.с. 67), від 06.08.2021 року (а.с. 70), від 09.08.2021 року (а.с. 73), від 11.08.2021 року (а.с. 76), від 17.08.2021 року (а.с. 79), від 17.08.2021 року (а.с. 82), від 18.08.2021 року (а.с. 85), від 03.09.2021 року (а.с. 88) та Додаткові угоди (про продовження строку дії договору) №1 від 29.07.2021 року (а.с. 50-51), №2 від 31.07.2021 року (а.с. 53-54), №3 від 01.08.2021 року (а.с. 56-57), №4 від 02.08.2021 року (а.с. 59-60), №5 від 03.08.2021 року (а.с. 62-63), №6 від 04.08.2021 року (а.с. 65-66), №7 від 06.08.2021 року (а.с. 68-69), №8 від 09.08.2021 року (а.с. 71-72), №9 від 11.08.2021 року (а.с. 74-75), №10 від 17.08.2021 року (а.с. 77-78), №11 від 17.08.2021 року (а.с. 80-81), №12 від 18.08.2021 року (а.с. 83-84), №13 від 03.09.2021 року (а.с. 86-87) до кредитного договору №313739-М від 30.06.2021 року, відповідно до умов яких було змінено строк виконання зобов`язання до 24.09.2021 року, а також розмір процентної ставки.

ТОВ «Еквіфін Україна» виконало свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором та надало їй кредит в сумі 14 950 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 , що підтверджується карткою рахунку НОМЕР_1 за 30.06.2021-06.10.2021 року (а.с. 90), витягом від 06.10.2021 з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу LiqPay (bigwallet), щодо успішної виплати кредиту на платіжну картку відповідача (а.с. 91).

Відповідно до Договору факторингу № від 06 жовтня 2021 року ТОВ «Містер Кеш» відступило ТОВ «Фінфорс» право вимоги заборгованості за кредитними договорами (а.с. 103-110), у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором «313739-М».

Згідно довідки ТОВ «Фінфорс» від 15.02.2023 №15/02-Ф ОСОБА_1 має заборгованість на загальну суму 34 360,90 грн, яка складається із: тіла кредиту 14 950,00 грн та нарахованих відсотків 19 410,90 грн (а.с. 112).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі танадати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.

Таким чином, оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Еквіфін Україна» надіслало позивачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивач і використав для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Пунктом 4.8 кредитного договору у випадку схвалення заявки позичальника на видачу кредиту, сума кредиту у гривні перераховується на платіжну картку позичальника не пізніше однієї доби з дати схвалення заявки кредитором та підписання позичальником Договору, шляхом безготівкового переказу на платіжну картку позичальника. Реквізити платіжної картки зазначені позичальником при реєстрації в його особистому кабінеті.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено, перерахування коштів за оспорюваним кредитним договором було здійснено 30.06.2021 року о 00:09:38 безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 через технологічного партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (сервіс LiqPay), що підтверджується: витягом з реєстру виданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу LiqPay АТ КБ ПРИВАТБАНК», згідно з договором від 28 жовтня 2019 року №3889 щодо позичальника ОСОБА_1 , договір від 30.06.2021 року №313739-М (а.с. 91); службовою інформацією з сервісу LiqPay про транзакцію перерахування суми кредиту в розмірі 14 950 грн на картку № НОМЕР_2 , дата проведення операції 30.06.2021 року о 00:09:38 (а.с. 102).

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» співпрацює з ТОВ «Еквіфін Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Містер Кеш» як клієнтом на підставі договору від 28 жовтня 2019 року №3889 про надання послуг в системі LiqРау.

Вищевказаним підтверджено факт укладання між ОСОБА_1 та ТОВ «Еквіфін Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Містер Кеш» 30 червня 2021 року кредитного договору №313739-М, на півдставі якого відповідач отримала кредитні кошти, шляхом перерахування на платіжну картку у розмірі 14 590 грн.

Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу №, укладеного 06.10.2021 між ТОВ «Містер Кеш» та ТОВ «Фінфорс» (а.с. 103-105), останнє зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Містер Кеш», а ТОВ «Містер Кеш» зобов`язалося відступити ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання, проценти, комісію, неустойку та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Містер Кеш».

Витяг з реєстру прав грошових вимог від 15.02.2023, який є додатком №1 до вказаного договору факторингу, підтверджує те, що ТОВ «Містер Кеш» відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором «313739-М» від 30.06.2021 на загальну суму 39 360,90 грн (а.с. 110).

Згідно зістаттею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

ОСОБА_1 була повідомлена про перехід до позивача права вимоги шляхом направлення TOB «Містер Кеш» на електронну адресу відповідача (позичальника) електронного листа (а.с. 111).

Таким чином, ТОВ «Фінфорс» є юридичною особою, яка має право вимоги відповідно до договору факторингу №.

Зі змісту апеляційної скарги видно, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами, а тому рішення суду в іншій частині не переглядається.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінфорс» про стягнення нарахованих процентів суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, укладаючи вказані договори, які до того ж не містить розміру бажаного кредитного ліміту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані товариством до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, а тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками в розмірі суми кредиту за кредитним договором.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки такі зроблені при неповному дослідженні обставин справи та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що в свою чергу є підставою для скасування рішення в цій частині.

Між ТОВ «Еквіфін Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Містер Кеш» та ОСОБА_1 було укладено угоди (автопролонгації) від 30.06.2021 року (а.с. 48-49), від 29.07.2021 року (а.с. 52), від 31.07.2021 року (а.с. 55), від 01.08.2021 року (а.с. 58), від 02.08.2021 року (а.с. 61), від 03.08.2021 року (а.с. 64), від 04.08.2021 року (а.с. 67), від 06.08.2021 року (а.с. 70), від 09.08.2021 року (а.с. 73), від 11.08.2021 року (а.с. 76), від 17.08.2021 року (а.с. 79), від 17.08.2021 року (а.с. 82), від 18.08.2021 року (а.с. 85), від 03.09.2021 року (а.с. 88) та Додаткові угоди (про продовження строку дії договору) №1 від 29.07.2021 року (а.с. 50-51), №2 від 31.07.2021 року (а.с. 53-54), №3 від 01.08.2021 року (а.с. 56-57), №4 від 02.08.2021 року (а.с. 59-60), №5 від 03.08.2021 року (а.с. 62-63), №6 від 04.08.2021 року (а.с. 65-66), №7 від 06.08.2021 року (а.с. 68-69), №8 від 09.08.2021 року (а.с. 71-72), №9 від 11.08.2021 року (а.с. 74-75), №10 від 17.08.2021 року (а.с. 77-78), №11 від 17.08.2021 року (а.с. 80-81), №12 від 18.08.2021 року (а.с. 83-84), №13 від 03.09.2021 року (а.с. 86-87) до кредитного договору №313739-М від 30.06.2021 року, відповідно до умов яких було змінено строк виконання зобов`язання до 24.09.2021 року, а також розмір підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, а також загальну вартість кредиту у розмірі 39 360,90 грн.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач підписавши угоду електронно - цифровим підписом погодилась з розміром відсотків, які підлягають сплаті за користування кредитом в розмірі 24 410,90 грн на момент укладання угоди (автопролонгації) від 03.09.2021 року (а.с. 88), а також враховуючи те, що відповідачем було сплачено проценти у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінфорс» №15/02-Ф від 15.02.2023 року та вказане відповідачем не спростовано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість та доведеність позовних вимог ТОВ «Фінфорс» про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 19 410,90 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

За положеннями ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішення суду підлягає також скасуванню в частині розподілу судового збору. Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь ТОВ «Фінфорс» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви у сумі 2 684,00 грн.

Також, враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з відповідача на користь ТОВ «Фінфорс» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4 026,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2023 року в оскаржуваній частині та в частині розподілу судового збору скасувати з ухваленням нового рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими процентами - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» за кредитним договором №313739-М від 30.06.2021 року заборгованість за нарахованими процентами станом на 20.02.2023 року в сумі 19 410 (дев`ятнадцять тисяч чотириста десять) грн 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» судовий збір за звернення до суду з позовом у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» судовий збір за апеляційний розгляд справи у сумі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.С.Городнича

Судді: Т.П. Красвітна

М.Ю. Лопатіна