Справа № 182/1206/24
Провадження № 2/0182/1716/2024
У Х В А Л А

Іменем України

26.03.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаської області, про визначення місця проживання дитини разом з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаської області, про визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Після надходження позовної заяви суд вирішує питання щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, або відкриває провадження у справі.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд прийшов до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Цивільні справи розглядаються судом виключно в порядку, встановленому ЦПК України, яким, у тому числі, встановлено вимоги до форми та змісту заяви, з якою особа має право звернутись до суду.

Як вбачається з ч.4 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ч.5 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з положеннями ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, зазначене питання вирішується судом або органом опіки та піклування, в разі якщо між сторонами існує спір.

Як вбачається з викладених обставин, позивач вказує, що діти перебувають на його утриманні та проживають з ним за адресою: АДРЕСА_1 та є внутрішньо переміщеними особами, а відповідачка як мати дітей самоусунулась від виховання дітей, виїхавши на постійне місце проживання до Німеччини, та, за його інформацією, наміру повертатись в Україну не має. Тому, на його думку, є наявні підстави для звернення до суду з даним позовом, в зв`язку з чим просить суд визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним. Проте, точної адреси місця проживання, яку суд повинен зазначити в рішенні суду, позивач не вказує.

Крім цього, позивачем не викладено обставин та відсутнє обґрунтування того факту, що між ним та відповідачкою по справі як матері дітей існує спір щодо визначення місця проживання дітей з позивачем, зважаючи на те, що останній зазначає в позові, що діти проживають разом з ним, тобто, фактично мають спільне місце проживання/перебування. При цьому, позивач в позовній заяві не зазначив, в чому спірність правовідносин, що склались між сторонами щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, чим це підтверджується і чому дане питання не може бути вирішено сторонами у безспірному порядку. Тобто, спір між сторонами позивачем в позовній заяві не обґрунтовано та не підтверджено.

Згідно ч.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексм, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В чому полягає порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи законних інтересів позивача, суду не зрозуміло, оскільки спору між сторонами не вбачається.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо, зокрема, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає Службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Працівник Служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. У разі, коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до Служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення Акта обстеження умов проживання. Зазначений Акт передається заявником до Служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною, Служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Постановою Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок Органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Однак, в порушення вказаних норм закону, позивачем не додано до позовної заяви відповідних письмових доказів, якими обґрунтовувалися б його вимоги. Так, позивачем, на підтвердження своїх вимог було долучено до позовної заяви витяг з рішення № 23 від 30 січня 2024 року, згідно якого позивачу було рекомендовано вирішити питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, вищевказане рішення носить рекомендаційний характер та не може бути розцінене судом як належний та допустимий доказ. Сторони в рамках позовної заяви повинні долучити до справи саме Висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків.

Крім того, як вбачається з викладених обставин, позивач зазначає, що відповідачка по справі на даний час мешкає в Німеччині, оскільки виїхала туди на постійне місце проживання. Суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі має надсилатись усім учасникам справи. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі, учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Відповідно до ст.498 ЦПК України, у разі, якщо в процесі розгляду справи, суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутись з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Так, двосторонніми договорами про правову допомогу, укладеними між Україною та іншими країнами, передбачені механізми обміну правовою інформацією, зокрема, через органи юстиції.

Такими чином, орган юстиції є компетентним органом тієї договірної сторони, на території якої має місце проживання, перебування чи знаходження відповідач або знаходиться спірне нерухоме майно. Аналогічне трактування міститься у Договорі про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, яким визначено, що договірні сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних документів, передбачених законодавством запитуваної договірної сторони, зокрема складання і пересилання документів, допиту сторін, а також шляхом вручення документів. У зазначеному договорі передбачено, що компетентні установи юстиції договірних сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки не встановлений інший порядок зносин.

Враховуючи ту обставину, що відповідачка по справі на даний час перебуває за межами України, а саме: Федеративній Республіці Німеччина, то її повідомлення про розгляд справи має відбуватись саме через органи юстиції.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 № 1092/5/54 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 року за № 573/15264, якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України.

У зв`язку із вищевикладеним, суддя звертає увагу позивача на необхідність надання до суду копії поданої позовної заяви з додатками, у відповідності до зазначених вище приписів (позовну заяву з додатками та їх засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави), для належного повідомлення відповідачки, яка проживає в Федеративній Республіці Німеччина, через органи юстиції.

Згідно ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.185,175,177 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаської області, про визначення місця проживання дитини разом з батьком - залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання ухвали у встановлений строк, заява буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал