Провадження №2/523/1203/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д .,

представниці позивачки - Чебаненко О.А. ,

представника відповідача - Слободяника О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

12 вересня 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат - Чебаненко О.А., до ОСОБА_3 , в якому позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10000 грн щомісячно і до її повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася донька, спільне життя між подружжям не склалося, тому рішенням суду шлюб між ними розірвано, після розлучення дитина залишилася проживати разом із матір`ю, позивачка не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, та самостійно утримує доньку. Щомісячно позивачка несе витрати на харчування, на одяг і взуття, лікування, розваги, оздоровлення, дозвілля дитини тощо.

При цьому відповідач перебуває за кордоном, працює моряком на іноземних суднах, має високий дохід, тому здатен забезпечувати доньку матеріально. До серпня 2023 року він здійснював щомісячно грошові перекази на суму 10000 грн, у серпні - 4000 грн, а потім повідомив, що не буде більше надсилати кошти.

З урахуванням вищевикладеного, позивачка вважає, що аліменти на утримання дитини мають бути визначені у розмірі 10000 грн.

14 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, діючи через свого представника - адвоката Слободяника О.І., надав суду відзив на позов, в якому не визнав розмір аліментів, визначених позивачкою, але погоджується виплачувати щомісячно по 4000 грн. Заперечення на позов обґрунтовані тим, що він сумлінно виконує свій обов`язок щодо утримання дитини, має бажання спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, проте позивачка перешкоджає у цьому. Позивачка не надала жодних доказів на підтвердження потреби дитини саме у заявленому розмірі аліментів та їх доцільності, фінансовий стан відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн щомісячно.

Раніше відповідач працював моряком, але з червня 2022 року він контракти не укладає, моряком працювати більше не планує, зараз навчається, освоює нову професію в ІТ-сфері - інженера-розробника програмного забезпечення. До 03 липня 2023 року мав можливість сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн. Отже, на сьогоднішній день він не працює, доходів не має, живе за рахунок власних заощаджень.

Найголовнішою причиною призначення аліментів є потреба в них саме дитини, проте позивачка до щомісячних витрат включає витрати, які не стосуються дитини, зокрема, інтернет, мобільний зв`язок, оплата таксі, комунальні послуги.

У відповіді на відзив на позов позивачка зазначила, що більшу частину коштів на харчування дитини вона витрачає, купуючи продукти харчування на ринку, тому надати докази на підтвердження усіх витрат на харчування не може, але їх розмір у місяць складає більше 4000 грн.

Відповідач, бажаючи створити для дитини кращі умови проживання, проживає за кордоном з грудня 2021 року. Позивачки з дитиною залишаються на території України, на якій запроваджено військовий стан, тому відповідачу не зрозуміти умови проживання та на що можна витратити 4000 грн.

При цьому вартість навчання відповідача з липня 2023 по березень 2024 року становить 2900 доларів США, що дорівнює 105937 грн, і вказує на відповідний фінансовий стан відповідача.

Хвилювання відповідача про витрачання позивакою аліментів не за призначенням є необґрунтованою, оскільки ст. 186 СК України передбачає порядок контролю за цільовим витрачання аліментів.

Автомобіль, який зареєстрований на ім`я позивачки, знаходиться фактично у користуванні її батька на підставі довіреності, тому вона вимушена користуватися послугами таксі. Квартира, яка їй належить, перебуває у стані ремонту, у оренду вона не здається, єдиний дохід позивачки є соціальні виплати по догляду за дитиною у розмірі 860 грн.

При визначені розміру аліментів позивачка просила врахувати: стан здоров`я дитини, яка має діагноз: затримка мовлення, функціональне порушення сну; стан здоров`я відповідача, який є здоровим, кваліфікацію моряка, яка передбачає високий дохід, відсутність інших утриманців, відповідач має оплатити вартість навчання, вартість проведення весільної церемонії у США.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача знову зазначив, що позивачка не довела заявлений нею розмір аліментів, За жовтень надала квитанції про понесені витрати на суму 3779 грн, за листопад 2023 року - 2357,50 грн, що повністю покривається аліментами, які сплачує відповідач. Наявність у неї у власності автомобіля та проведення ремонту у квартирі вказує на її фінансову спроможність. Представник відповідача, ще раз зазначає, що ОСОБА_3 не працює моряком, остання заробітна плата надійшла на його рахунок 29 червня 2022 року, що підтверджується банківськими рахунками. Витрати за навчання за 1 місяць складають 400 грн, які він витрачає з власних заощаджень, фінансова ситуація відповідача дозволяє виплачувати йому аліменти у розмірі 4000 грн.

Представник позивачки у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що раніше відповідач виплачував щомісячно по 10000 грн, одного місяця і 18000 грн., з серпня 2023 року - по 4000 грн, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, витрати позивачки на місяць на дитину складають 20000 грн, зокрема на харчування, одяг, розвиток доньки. На думку сторони, відповідач в змозі виплачувати щомісячно аліменти у розмірі 10000 грн., оскільки він працює моряком, оплатив курс дорогого навчання, проживає у США, де вартість проживання також дорога. Розмір аліментів відповідачем був умисно зменшений через погіршення стосунків між сторонами.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов частково у розмірі 4000 грн щомісячно відповідно до викладених у відзиві обставин, оскільки відповідач не планує більше працювати моряком, наразі навчається іншій професії, тому не має таких доходів як раніше, живе за рахунок заощаджень, крім того, позивачка не довела щомісячні витрати на дитину у розмірі 20000 грн.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У ході розгляду справи судом встановлено, що 02 серпня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, актовий запис № 1183, складений Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

За час спільного проживання у шлюбі у подружжя народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 588 від 16 квітня 2021 року, батьками якої у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначені: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утриманні.

Позивачка не працює, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років у розмірі 860 грн. Має у власності автомобіль марки Mercedes-Benz С 200, 2003 року випуску, який на підставі довіреності переданий у експлуатацію та розпорядження її батькові ОСОБА_5 .

Позивачці на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61 кв.м, в якій вона зареєстрована та проживає разом із донькою.

Відповідач з 14 грудня 2021 року перебуває за межами України, та здійснював грошові перекази на утримання дитини у добровільному порядку, зокрема у 2023 році:

06 лютого - 18500 грн; 08 березня - 10000 грн; 10 квітня - 10000 грн; 04 травня - 10000 грн; 07 червня - 16000 грн; 03 липня - 10000 грн, 03 серпня - 4000 грн, 01 вересня - 4000 грн, 01 жовтня - 4000 грн, 01 листопада - 4000 грн.

За відомостями Адміністрації судноплавства ОСОБА_3 видано посвідчення моряка серії НОМЕР_2 від 26 травня 2014 року, термін дії якого продовжено до 26 травня 2024 року та має статус дійсне.

Наразі сторони не можуть у добровільному порядку вирішити питання про утримання доньки ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Нормами ч. 1 ст. 182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Оцінюючи всі докази в сукупності, виходячи із рівності обов`язків батьків по утриманню дитини, суд вважає, що слід визначити аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 7000 грн щомісячно, враховуючи матеріальне становище сторін, те, що на теперішній час основний тягар витрат на утримання малолітньої доньки несе позивачка, а тому визначення такого розміру аліментів не призведе до дисбалансу обов`язків батьків та їх витрат на дитину.

Даний розмір аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивачки, відповідача та малолітньої дитині.

Посилання позивачки на понесення витрат на лікування дитини судом не враховується при визначенні розміру аліментів, так як вони відносяться до додаткових витрат, оскільки носять тимчасовий характер.

Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже, стягнення аліментів необхідно здійснювати з 12 вересня 2023 року.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355, 430 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн, щомісячно, починаючи з 12 вересня 2023 року і до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 23 лютого 2024 р.