П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року м. Київ

Справа № 753/44946/23

Провадження: № 22-ц/824/8163/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М, Нежури В. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Комаревцевої Л. В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя,

у с т а н о в и в:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 повернуто.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що заяву про усунення недоліків позовної заяви нею було направлено на адресу суду засобами поштового зв`язку в межах строку, встановленого в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху. Однак, суд першої інстанції не урахував час, необхідний для поштового пересилання, та передчасно повернув позовну заяву у зв`язку з не усуненням недоліків.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Набруско М.С. в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначила, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 відповідає нормам чинного законодавства. Просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, у листопаді 202 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 06 грудня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіки і жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна, передано для розгляду за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем даної ухвали

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 повернуто.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкоюне виконані вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суди повинні ураховувати сформовані Європейським судом з прав людини умови обмеження права особи на доступ до суду, проте, такі умови не можуть зашкоджувати самій суті права на звернення до суду та переслідують легітимну мету і ця мета відповідає потребам суспільства та окремих осіб, такі умови забезпечують розумну пропорційність між встановленими обмеженнями та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Як зазначено вище, ухвалою суду першої інстанції від 29 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем даної ухвали

Матеріали справи свідчать, що копію ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху було надіслано позивачці на електронну пошту, вказану в позовній заяві, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвала доставлена адресату 29.01.2024 року (а. с. 93 зворот).

Відповідно до вимог статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (стаття 124 ЦПК України).

Отже, строк для усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням вихідних днів, сплив 06 лютого 2024 року.

Згідно копій заяви про усунення недоліків позовної заяви, направленої на адресу Дарницького районного суду м. Києва, та опису вкладення цінного листа, що долучені ОСОБА_1 до апеляційної скарги, вимоги ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху від 29 січня 2024 року були виконані позивачкою ОСОБА_1 02 лютого 2024 року, тобто, у строк, встановлений судом (а. с. 111).

Згідно ч. 5 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З урахування вказаної норми процесуального закону, строк для повернення позовної заяви у суду першої інстанції був до 12 лютого 2024 року.

Однак, суд першої інстанції передчасно вирішив питання про повернення позовної заяви 07 лютого 2024 року, не урахувавши, при цьому, нормативні строки пересилання поштових відправлень.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що висновок суду про повернення позовної заяви є помилковим, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С.М. Верланов

В.А. Нежура