Провадження №: 2/336/593/2024
26 лютого 2024 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., за участю секретаря судового засідання Брагіної І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.
В обґрунтування позову зазначила, що 21.12.2022 нею за допомогою засобів дистанційного зв`язку з використанням мережі Інтернет неї було здійснено замовлення товару на сторінці соціальної мережі Instagram «Магазин жіночого одягу», як в подальшому виявилось продавцем був відповідач - ФОП ОСОБА_2 . В магазині вона замовила зимову куртку (ідентифікатори відсутні) вартістю 1200,00 грн. та спортивний костюм (згідно наліпки на упаковці модель 341) вартістю 580,00 грн. білого кольору, розмір 48. При цьому, згідно з текстовим повідомленням магазину їй була надана розмірна сітка та вказано, що сітка підходить до всіх моделей, що реалізуються магазином fmk. В той же день товар був оплачений, шляхом перерахування коштів в розмірі 1780 грн. 00 коп. на розрахунковий рахунок Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Універсал Банк».
Товар був отриманий нею 30.12.2022. Після отримання товару було виявлено, що він не може задовольнити її за формою, фасоном і не може бути використаний за призначенням. Так у куртці були замалі (короткі) рукава, відсутня «блискавка», хоча куртка зимова, а також кнопки-гудзики на каптурі не застібалися, що викликало неможливість використання її за призначенням, а саме для носіння в зимовий період. Костюм же був завеликий, його розмір не відповідав 48 розміру, вказаному в розмірній сітці, наданій їй перед замовленням товару.
Про зазначені факти нею було повідомлено магазин fmk текстовими повідомленнями від 30.12.2022 о 21.08 год., на що вона отримала від продавця відповідь від 31.12.2022 о 9.26 год. «Виробництво - Україна».
06.01.2023 вона запропонувала магазину здійснити повернення отриманих нею речей, шляхом їх заміни на три інші костюми розміром 42 - 44 вартістю 620 грн. за один, з доплатою з її боку. Однак, магазин, шляхом текстового повідомлення від 06.01.2023 о 16.09 год. повідомив, що повернення товару у них не передбачено, тільки обмін розміру. Повідомлення про неможливість здійснення повернення товару було надіслано кілька разів, а потім взагалі виявилося, що на костюми розміри відсутні, оскільки він є універсальним.
11.01.2023 на адресу реєстрації продавця ФОП ОСОБА_2 , вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач направила повідомлення (вимогу) про розірвання договоруроздрібної купівлі-продажу, відшкодування їй витрачених коштів і повернення товару продавцю у відповідності до законодавства про захист прав споживачів. Вказана вимога не була вручена адресату та повернута на відділення пошти відправника за закінченням встановленого терміну зберігання. Одночасно з паперовою версією вказаної вимоги, вона спрямувала цю вимогу на адресу продавця безпосередньо з застосуванням соціальної мережі Instagram «Магазин жіночого одягу», однак на даний час сторінка є недоступною. Відповідь не отримана, вимога не задоволена, що є свідченням порушення її прав.
З боку продавця в категоричній формі декілька разів їй було відмовлено в реалізації її права на обмін товару, яке закріплено в ч.1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів».
У зв`язку із порушенням прав, 21.04.2023 вона звернулася до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області щодо притягнення ФОП ОСОБА_2 до відповідальності. Розглянувши скаргу, ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області листом №М-103-2023/14.5.2-168 від 15.05.2023, з яким вона ознайомилася лише 11.08.2023, повідомило, що на час воєнного стану Головним управління припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), зокрема у сфері захисту прав споживачів та рекомендовано звернутися до суду. Також ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області листом №М-217- 2023/14.5.2-371 від 15.08.2023 повторно повідомило про неможливість проведення заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану та роз`яснено право або звернутися до відділу протидії кіберзлочинам або до суду. У зв`язку із неможливістю захистити права в інший спосіб, вона вимушена звернутися до суду. Вважає, що станом на 11.09.2023 з відповідача також підлягає стягненню неустойка в сумі 3987,20 грн. та моральна шкода в сумі 5000,00 грн.
Рух справи.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2023 відкрито проводження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 11.01.2024 здійснено перехід у справі до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сльота Д.В. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, у якій він просить задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення суду не заперечує, справу просить розглянути без їх участі.
Відповідач ФОП ОСОБА_2 належним чином повідомлений, у судові засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Згідно з платіжною інструкцією № MCLC087C5Y від 21.12.2022 ОСОБА_1 перерахувала 1783,00 грн. в якості оплати за куртку та спортивний костюм на рахунок НОМЕР_2 (а.с.5).
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, серед зареєстрованих видів діяльності вказані роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет (основний), роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах тощо (а.с.17).
Згідно листа ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області на звернення ОСОБА_1 на підставі п.1 постанови КМУ від 13.03.2022 № 303 « Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» Головним управлінням припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), зокрема в сфері захисту прав споживачів (а.с.18-19).
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 659 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 704 ЦК України, якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 1 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (далі - розрахунковий документ).
Відповідно до п. 22 ч.1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Стаття 3 Закону України в ід 03.09.2015 № 675-VIII «Про електрону комерцію» встановлює, що електронна комерція це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру.
Згідно зі статтею 8 Закону № 675-VIII права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 1 Закону № 1023-XII договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.
Згідно зі ст. 6 Закону № 1023-XII продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
Відповідно до п.4 ч.3 ст. 7 Закону № 1023-XII на сезонні товари (одяг, хутряні та інші вироби) гарантійний строк обчислюється з початку відповідного сезону, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 8 Закону № 1023-XII у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII визначено, що істотним недоліком є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 1023-XII споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.
Згідно з частиною другою цієї статті, якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 1023-XII при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.
За змістом частин четвертої, сьомої статті 13 Закону № 1023-XII споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону № 1023-XII у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості.
Згідно з приписами частини дев`ятої статті 12 Закону № 1023-XII, якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.
Згідно із статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Статтею 906 ЦК України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі.
Висновки суду.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що 21.12.2022 між споживачем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 дистанційно укладений договір купівлі-продажу одягу, а саме зимової куртки та спортивного костюму.
На виконання умов договору позивачка сплатила на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 1780,00 грн., що складає вартість замовленого товару, а саме 1200,00 грн. за зимову куртку та 580,00 грн. за спортивний костюм. Відповідач, у свою чергу, передав позивачці вказаний товар, шляхом направлення по пошті.
Позивачка отримала товар, та після його огляду нею було встановлено, що товар є неналежної якості, не підходить їй за формою, фасоном і не може бути використаний за призначенням.
Позивачкою на адресу ФОП ОСОБА_2 , а також в інтернет магазин повідомлено про намір розірвання договору та намір повернути належні їй кошти. Однак, відповідач обов`язки, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» не виконав, товар належної якості не надав, сплачені позивачкою грошові кошти не повернув.
Оскільки позивачка зі свого боку умови договору купівлі-продажу виконала та перерахувала на рахунок відповідача грошові кошти в якості оплати за товар в сумі 1780,00 грн, а відповідач покладені на нього обов`язки не виконав, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1780 грн. оплата за товар.
Крім того, позивачем правомірно заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача пені відповідно до вимог ч.9 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 1% за кожен день затримки повернення грошей, а саме за період 31.01.2023 року (наступний день після повернення вимоги про розірвання договору позивачу) та по 11.09.2023 року (день звернення до суду з позовом). Згідного наданого розрахунку позивачем та перевіреного судом, пеня за вказаний період становить 3987,20 грн.
Враховуючи вищевикладені обставини з відповідача на користь позивача, в межах заявлений вимог, підлягає стягненню пеня в сумі 3987,20 грн.
Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як зазначено у ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Позивач оцінив моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., посилаючись на те, що у зв`язку із грубими порушеннями вимог законодавства про захист прав споживачів з боку відповідача, що виявилося в категоричній відмові здійснити повернення товару, а також веденням нечесної підприємницької діяльності, переховуванням для уникнення відповідальності за порушення прав, вона змушена була витрачати час та кошти для листування з відповідачем та ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області, що вплинуло на її нормальне повсякденне життя, а також фактично вона залишилась без зимових речей, які купляла собі в якості подарунку перед новорічними святами.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, у позивача тимчасово змінився повсякденний розклад її життя у зв`язку з тим, що вона не могла використовувати за призначенням зимовий одяг, замовлений у відповідача для носіння у зимовий сезон, що є підставою для стягнення моральної шкоди у повному розмірі заявленому позивачем, а саме в розмірі 5000,00 грн, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Що стосується витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат позивачем суду надано ордер про надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1721, рахунок на сплату № 1109 від 11.09.2023 на суму 2000 грн., акт про прийняття-передачу наданих послуг від 11.09.2023 на виконання умов договору про надання правничої допомоги №б/н від 04.09.2023, згідно якого адвокатом надано наступні послуги: правовий аналіз відносин між клієнтом та ФОП ОСОБА_2 щодо придбання товару з використанням мережі Інтернет; складання позовної заяви ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача, вартість послуг склала 2000,00 грн.
Таким чином, витрати на правничу допомогу складають 2000 грн. та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 1211,20 грн. судового збору.
Керуючись ст. 19, 76-82, 141, 258, 259,280-282, 354-355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені за товар в сумі 1780,00 (одна тисяча сімсот вісімдесят) грн.; неустойку в сумі 3987 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 20 коп.; моральну шкоду в сумі 5000,00 (п`ять тисяч) грн., а також витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя О.А. Савеленко

26.02.24