Єдиний унікальний номер: 379/172/24
Провадження № 2/379/120/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 березня 2024 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючої судді - Музиченко О. О.,

за участю секретаря судового засідання - Бакал O. A.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 29.11.2019 вона уклала шлюб з ОСОБА_2 у Білоцерківському міськрайонному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Київській області. Від цього шлюбу вони з відповідачем мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною її наміру розірвати шлюб вказує те, що їхнє з відповідачем сімейне життя не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя. Сімейно-шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги одне до одного. Позивачка зазначає, що відповідач застосовує до неї фізичне та психологічне насильство, а тому вважає, що подальше сімейне життя з ним неможливе та суперечить її інтересам. На підставі цього просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».

13.02.2024 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 05.03.2024 (а.с.22, 23).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства. 09.02.2024 позивачка подала до суду заяву, в якій просила розглянути цю справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Зі зворотного повідомлення про вручення адресованого відповідачу рекомендованого поштового відправлення вбачається, що ухвалу про відкриття провадження, копію позову з додатками та судову повістку про виклик до суду 17.02.2024 отримав його батько ОСОБА_4 (а.с.27). За таких обставин, відповідно до положень ч. 3 ст. 130 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання.

Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не подав.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не висловлювала заперечень щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення її заочного розгляду.

Ухвалою суду від 05.03.2024, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.

Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин.

Судом установлено, що 29 листопада 2019 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1675, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Місце проживання сторін зареєстроване за різними адресами, однак, згідно з позовною заявою вони фактично проживають за однією адресою у м. Біла Церква.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

За змістом положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачка скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не подав своїх заперечень щодо цих вимог.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем, про що чітко вказала у своєму позові.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Сторони не виявили бажання примиритись.

Згідно з положеннями частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Судом установлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сторін є фактичне припинення існування їхньої сім`ї внаслідок відсутності порозуміння, любові і поваги одне до одного. Спільне життя сторін у справі не склалося та припинено, збереження шлюбу неможливе.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу і у позові просить залишити їй прізвище « ОСОБА_4 », а тому суд вважає за можливе залишити їй вказане прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ця позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, їхні особисті та майнові права не будуть порушені після розірвання шлюбу, а тому шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивачка у позовній заяві (а.с.4) просить залишити за нею судові витрати по справі, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з положенням ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 19, 133, 141, 263-265, 268, 273, 280-283, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 листопада 2019 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1675..

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана ним протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 05 березня 2024 року.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО