Справа № 452/2094/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Бікезіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання Страхоцької Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справіи за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Самбірського міськрайонного суду Львівської області 3 червня

2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

10 грудня 2021 року до суду наданий зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення останнього від спадкування з клопотанням про поновлення строку на його подання.

17 жовтня 2022 року задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_1 про поновлення строку на подання зустрічного позову; зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування об`єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання власності на спадкове майно (том 1 а.с. 40-41).

Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування; дану цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (том 3 а.с.5-6).

В судові засідання, призначені на 15.05.2023 року, 07.06.2023 року, 28.06.2023 року, 17.08.2023 року, 19.09.2023 року, 11.10.2023 року, 07.11.2023 року, 07.12.2023 року, 23.01.2024 року, 01.03.2024 року відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 не з`являлася, про поважні причини неявки суд не повідомила. Судові повістки, скеровані на адресу ОСОБА_1 , яку вона самостійно зазначила в зустрічній позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), та яка є адресою її офіційної реєстрації (том 3 а.с. 39), так і за адресою: АДРЕСА_2 , яку вона зазначала як адресу для кореспонденції (том.1 а.с. 146) поверталися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», або «за закінченням терміну зберігання». Інформація від ОСОБА_1 , про зміну адреси місця проживання (перебування, знаходження) чи адреси, на яку їй слід направляти повідомлення щодо розгляду справи, до суду не надходила.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання 15 березня 2024 року сторони не прибули.

При цьому, представник позивача адвокат Дашинич І.Б. 15.03.2024 року надав заяву про залишення зустрічного позову без розгляду у зв`язку з неодноразовою неявкою ОСОБА_1 до суду (том 3 а.с.99).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (частина перша статті 131 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.

Відтак, норми частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Тож, під час вирішення питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20, від 09 грудня 2021 року у справі № 754/16126/16.

Разом з тим, і це підтверджується матеріалами справи, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 не з`явилася в судові засідання 01 березня 2024 року та 15 березня 2024 року, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи, так само як і заяв про розгляд справи за її відсутності, також не надіслано.

Поштовий конверт з повісткою про виклик у судове засідання на 01 березня 2024 року, скерований ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (том 3 а.с.90).

Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Судова повістка про виклик у судове засідання на 15 березня 2024 року отримана ОСОБА_1 особисто в суді (том 3 а.с.94). Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи, неможливості прибуття до суду від ОСОБА_1 не надходило.

З наведеного можна зробити висновок, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про два останні судових засідання.

Суд також зауважує, що в судові засідання, призначені на 15.05.2023 року, 07.06.2023 року, 28.06.2023 року, 17.08.2023 року, 19.09.2023 року, 11.10.2023 року, 07.11.2023 року, 07.12.2023 року, 23.01.2024 року ОСОБА_1 також не з`являлася, про поважні причини неявки суд не повідомила.

Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів з використанням передбачених нормами ЦПК процесуальних засобів щодо належного повідомлення позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи по суті за відсутності позивачки за зустрічним позовом та щодо наслідків повторної неявки її в судове засідання, дійшов висновку, що її відсутність перешкоджає розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування.

У частині п`ятій статті 223 ЦПК України та в пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші законодавцем не застосовані. Отже, не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позову без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відноситься до імперативних, тобто в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду. Такий висновок щодо застосування аналогічних норм ЦПК України 2004 року викладено в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц.

З огляду на те, що належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи позивач за зустрічним позовом двічі поспіль не з`явилася в судові засідання, не повідомивши суд про причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи за її відсутності, суд дійшов висновку про залишення зустрічного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст цієї ухвали виготовлено 15.03.2024 року.

Головуюча суддя