Справа № 347/2906/23
Провадження № 2/347/89/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

04 березня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря Мошулі Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій позивача , та заперечень відповідача.

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 спричинив умисне легке тілесне ушкодження за нижченаведених обставин. Так, 08.08.2021 року у вечірню пору доби біля господарства, де проживає ОСОБА_2 , що за адресою: с. Старі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області , перебували жителі села Старі Кути ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , між якими приблизно о 22:00 годині цього ж дня на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_2 . Під час даного конфлікту ОСОБА_3 , взяв до рук камінь, який знаходився неподалік та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно кинув камінням в ділянку правої ноги позивачки.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої гомілки із синцем та травматичним набряком м`яких тканин, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №117 Косівського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово- медичної експертизи від 18.08.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України.

Неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача завдано позивачу немайнових втрат, тобто моральної шкоди. Спричинена у моральна шкода полягає у спричинених моральних стражданнях, які позначили негативні зміни у житті позивача ОСОБА_2 : щоденні думки та спогади про нанесену травму. Враховуючи, що позивач та відповідач є сусідами, то у позивача є страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, почуття образи, обурення, приниженої гідності. У зв`язку з цим, позивач просила стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 50 000 гривень.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засідання представник ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 вимоги позовної заяви підтримав повністю. Висловив доводи аналогічні письмові позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 18.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі на 27.11.2023 року.

Ухвалою від 27.11.2023 року розгляд справи відкладено на 09.01.2024 року за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 09.01.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про участь в режимі відеоконференції, та відкладено судове засідання на 08.02.2024 року.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії доручення за №0710/04.4/111 від 26.09.2023 року про надання безоплатної правничої допомоги виданого Західним регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, адвоката Репало О.О. призначено представляти інтереси позивачки ОСОБА_2 в судах та інших вказаних у дорученні державних органах (а.с.8).

Як видно із копії вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.10.2021 року відповідача у справі, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме, у спричиненні позивачці ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень за обставин вказаних позивачкою у позовній заяві, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень (а.с.10-12).

В порядку ч.5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судом було здійснено перевірку, щодо набрання вказаним вироком законної сили. Вказаний вирок набрав законної сили, 18.11.2021 року.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, та не можливістю вирішення даного спору в позасудовому порядку.

Норми права, які за застосував суд.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення.

Отже, в усіх інших випадках, питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.

Статтями 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.10.2021 року доведено вину відповідача ОСОБА_3 у вчиненні кримінально-караного правопорушення, що полягало у спричиненні позивачці ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, в результаті чого нею було перенесено фізичний біль та страждання, що безумовно негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. А тому, спричинена внаслідок винуватих дій ОСОБА_3 моральна шкода завдана позивачу ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховує рівень фізичного болю та страждань, яких зазнали позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи.

Разом з тим, суд також враховує ту обставину, що між сторонами тривалий час існують особисті неприязні відносини.

З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань позивачу є відшкодування їй відповідачем спричиненої моральної шкоди у розмірі 7000 грн, на підставі чого позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у межах зазначеної суми, - і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та свобод фізичної особи.

На підставі ст. 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, ст. 118, 124, 126 КПК України, керуючись ст. 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про стягнення моральної шкоди завданої кримінальним правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 1073, 60 на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 березня 2024 року.

Суддя Ю.С. Кіцула