КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/8416/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/34437/19

26 березня 2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Заборського Олександра Валентиновича на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Кушнір С.І., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова інновація» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 30 травня 2019 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № -1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Зазначає, що кредитний договір укладений у електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого відповідачка пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, даних паспорта, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилась з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Кредитні кошти були відправлені відповідачці 30 травня 2019 року на платіжну картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк».

Зазначає, що відповідач не виконала умови кредитного договору у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.

З огляду на вище викладене,позивачпросив суд стянути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 30 травня 2019року № -1 станом на 20 грудня 2019року у розмірі 20 100,00 грн з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 17 100,00 заборгованість по процентам за користування кредиту.

07 вересня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про залучення до участі у справі правонаступника позивача. Зазначили, що 16 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріальто" було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого, право вимоги за договором № -1 від 30 травня 2019року перейшло о ТОВ "ФК "Ріальто". До зазначеної заяви представник позивача долучив копію договору про відступлення права вимоги № 16/09/2021-Р/М від 16 вересня 2021 року, відповідно до умов якого, первісний кредитор "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор ТОВ "ФК "Ріальто" приймає права грошової вимоги первісного кредитора за кредитним договором, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язань та інших платежів, право за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в акті прийому- передачі прав та додаткових договорах за основним договором.

Відповідно до витягу з акту приймання- передачі прав № 1 від 16 вересня 2021 року за договором відступлення права вимоги № 16/09/2021-Р/М було передано і право вимоги за кредитним договором № -1від 30 травня 2019року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» про заміну сторони у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» у цивільній справі №760/34437/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» суму заборгованості за договором №-1 від 30.05.2019 року в розмірі 20100 (двадцять тисяч сто) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 - адвоката Заборського Олександра Валентиновича про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року у цивільній справі №760/34437/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року, 20 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Заборський Олександр Валентинович подав через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що у судові засідання призначені по справі №760/34437/19 ОСОБА_1 , не могла з`явитися по причинам незалежним від неї, адже вона не знала про час та місце його проведення. Вказує на те, що дана обставина підтверджується відсутністю повідомлень про одержання ОСОБА_1 викликів в суд, та витягом з реєстру територіальної громади де зазначено, що ОСОБА_1 з 03.11.2016 року по теперішній час зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що в Солом`янському районі міста Києва, та в самому місті Київ ОСОБА_1 ніколи не проживала.

Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції було порушено правило підсудності.

19 березня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвоката Руденко Костянтина Васильовича надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник посилався на те, що не поггоджзується з доводами апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції було порушено правила підстудності, оскільки такі доводи спростовуються п. 4.2 договору № -1 від 30 травня 2019 року.

Стосовно нарахованих відсотків зазначає, що пунктом 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальсть за порушенняі грошових зобов`язань, а тому на думку представника позивача позовні вимоги є обґрунтованими.

З огляду на вище викладене просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кофідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 30 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 було укладено договір № -1.

Відповідно до умов пункту 1.1 укладеного договору, товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. договору, кредит надається не на споживчі цілі.

У пункті 1.2. договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом в межах строку, визначеного пунктом 1.3. договору.

Пунктом 1.3. договору визначено, що строк надання кредиту становить 30 днів.

Відповідно пункту 3.3. укладеного кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору.

Відповідно до квитанції № 148641365 від 30 травня 2019року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на картковий рахунок відповідачки грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн. У графі «призначення» вказано перерахування коштів за договором надання фінансового кредиту.

Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_1 . Факт переказу коштів на рахунок відповідачки також підтверджується випискою за договором № б/н за період 30 травня 2019 року- 31 травня 2019 року, наданою АТ КБ «ПриватБанк» за період з 18 лютого 2020 року по 19 лютого 2020 року.

З наданого до позову розрахунку заборгованості по кредитному договору № -1 від 30 травн6я 2019 рокувбачається, що станом на 20 грудня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 складає 20 100,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 3 000,00 грн., суд першогї інстанції посилався на те, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), в листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Подібні правові висновки викладено в постановахВерховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

Судом встановлено, що 30 травня 2019 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № -1.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua , https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

На підтвердження укладення договору № -1від 30 травня 20219 року позивачем надано хронологію дій щодо укладення кредитного договору (а.с. 16), з якої вбачається, що позичальник було направлено запиту до (заяви) ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» щодо можливості отримання кредиту з інформацією про бажані параметри кредиту. В подальшому позичальник заповнив реєстраційну форму де вказав фінансовий номер телефону НОМЕР_2 . Позичальник ознайомлюється з Правилами надання коштів у кредит, надає згоду на обробку персональних даних шляхом поставлення відповідних позначок в ІТС. Після ознайомлення та надання згоди, активізується кнопка «Продовжити» та відбувається перехід до підтвердження номеру телефону.

Позичальник заповнює в ІТС Анкету для оформлення кредиту, вказуються наступні дані: Прізвище, ім?я, по-батькові, дата народження, РНОКПП, додатковий номер телефону, визначення відповіді на секретне питання для ідентифікації, вказується адреса місця фактичного проживання, адреса реєстрації місця проживання, в інформація про освіту, місце роботи, сімейний стан, дані паспорту, дані про доходи та витрати, дані платіжної карти (після введення даних проводиться верифікація платіжної карти), вказує розмір кредиту 3000 грн., та строк кредиту 30 днів.

В особистому кабінеті позичальник ознайомився з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, умовами кредитування після чого на фінансовий номер НОМЕР_2 був надісланий одноразовий ідентифікатор НОМЕР_4: «Для подтверждения согласия с условиями Договора введите НОМЕР_4.»

Позичальником в ТС введено одноразовий ідентифікатор та акцептована пропозиція укласти кредитний договір. Відображено підписаний кредитний договір з можливістю завантаження. Позичальнику надіслане повідомлення про підписання кредитного договору «Vy podpisali Dogovor! Ego Nomer -1, ukazyvajte ego pri pogashenii kredita».

Відповідачем не надано доказів на спростування наданих позивачем доказів стосовно перерахунку коштів у розмірі 3 000,00 грн.

За таких обставин, встановивши, що відповідачка підписала електронний договір шляхом використання (введення) одноразового ідентифікатору, суд першої інстанції правильно встановив, що укладення договору -1 від 30 травня 2019 року узгоджується із ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції було порушено правила підсудності, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Встановлено, що предметом спору є стягнення кредитної заборгованості за договором № -1 від 30 травня 2019року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4.2. зазначеного договору передбачено, що якщо сторони не можуть дійти згоди зі спірних питань шляхом проведення переговорів, то такий спір вирішується у судовому порядку за місцем виконання договору, згідно з чинним законодавством України. Місцем виконання цього договору є місцезнаходження Товариства.

Юридична адреса ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» у договорі зазначена: бульвар Вацлава Гавела, 4, офіс 520, м. Київ, що територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва.

Таким чином, позивач скористався процесуальним правом вибору суду для пред`явлення позову у відповідності до положень ст. 28 ЦПК України та звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва за місцем виконання договору.

Звертаючись до суду позивач також просив суд стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом у розмірі 17 100,00 грн. відповідно до п. 1.2 та 3.3 кредитного договору.

Задовольняючи позовні вимог в цій частині, суд першої інстанції посилався на те, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодиться не може з огляду на наступне.

З квитанції № 148641365 від 30 травня 2019 року вбачається, що ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на користь відповідача грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн. У графі «призначення» вказано «перерахування коштів за договором надання фінансового кредиту».

Відповідно до наданих АТ КБ «ПриватБанк» відомостей на ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_1 . Факт переказу коштів на рахунок відповідачки також підтверджується випискою за договором № б/н за період 30 травня 2019 року- 31 травня 2019 року, наданою АТ КБ «ПриватБанк» за період з 18 лютого 2020 року по 19 лютого 2020 року.

Також, позивачем долучено до позовної заяви розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 20 грудня 2019 року сума заборгованості відповідачем не погашена.

Цих обставин і доказів, зокрема зарахування 30 травня 2019 року 3 000,00 грн. кредитних грошей на належну відповідачці банківську кредитну карту, відповідачка не спростувала.

У пункті 1.2. вищевказаного Договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом в межах строку, визначеного пунктом 1.3. договору.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору станом на 20 грудня 2019 року наданий суду.

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом відповідачкою суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором та наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення із боржника ОСОБА_1 на користь кредитора заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом у розмірі 1 350,00 грн.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанціції в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків відповідно до п. 3.3 кредитного договору з огляду на наступне.

Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору.

У п.п. 5.2-5.2.2, позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання.

Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі- Правила), які розміщені на сайті monetka.ua.

Згідно п. 4.14 Правил, впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані % по кредиту (до закінчення терміну договору), при цьому, продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отримання кредиту, та дає з дати сплати нарахованих %. Також, для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 14 днів.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії договору сторонами визначений 30 днів, якщо позичальник не виявить наміру пролонгувати даний договір (п. 1.3 договору).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення позичальником таких дій, які обумовлені в п. 4.14 Правил, отже, договір кредиту від 30 травня 2019 рокуне був пролонгований.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 процентів за кредитом у розмірі 15 750,00 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредиту є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України позивачем в даному позові заявлено не було.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та необхідністю скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків у розмірі 17 100,00 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 1 350,00 грн.- відсоткі за користування кредитом відповідно до п. 1.2 кредитного договору.

На підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за договором в розмірі - 4 350,00 грн. (21,6% від заявленого позову 20 100,00 грн.) слід стягнути із відповідачки на користь позивача 414,93 грн. судового збору за розгляд справи районним судом.

З цих же підстав, пропорційно до частини задоволеного позову, слід стягнути із позивача на користь відповідачки 1 893 грн. 83 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Ріальто» - адвокат Руденко К.В. просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000,00 грн. та на підтвердження судових витрат надав: договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, свідоцтво про право зайняття адвокатської діяльністю серія ПТ № 2412, акт приймання-передачі наданих послуг № 232 від 18 березня 2024 року до договору про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, згідно якого вартість наданої адвокатом професійної правничої допомоги за складання та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 складає 3 000,00 грн.; платіжна інструкція № 1419 від 18 березня 2024 року, призначення платежу «оплата за надання юридичних послуг до договору № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, акту № 232 від 18 березня 2024 року».

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, заява представника ТОВ «ФК «Ріальто» - адвоката Руденка К.В. про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в розмірі 648 грн. 00 коп. (3 000,00 грн. х 21,6%), понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню, згідно із ст. 141 ЦПК України. Розмір витрат відповідає обсягу наданої правничої допомоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, 368, 376, 381-383, ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Заборського Олександра Валентиновича задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за укористування кредитом у розмірі 17 100,00 грн. та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» судового збору скасувати та ухвалити в цих частинах нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17 100,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4) проценти за користування кредитом у розмірі 1 350,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4) судовий збір у розмірі 414,93 грн.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 893 грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 648 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: