КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 487/1964/24
Провадження № 2-з/488/8/24
УХВАЛА

Іменем України

22.03.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Селіщева Л.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 , через електронний суд, звернувся в суд з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:

-звільнити його, ОСОБА_1 , від сплати аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу 487/3037/23 виданого 28.06.2023 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.05.2023 року і до досягнення дітьми повноліття;

-звільнити його від сплати заборгованості зі сплати аліментів, яка нараховувалась за судовим наказом № 487/3037/23 виданого 28.06.2023 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва;

-змінити розмір аліментів, стягуємих на підставі судового наказу виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва від 28.06.2023 року на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з частки - 1/3 на тверду грошову суму - 12000 гривень з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття;

-визнати судовий наказ від 28.06.2023 року, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 487/3037/23 за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Разом із подачею позову, позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 73227277, відкритому Заводським відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) на підставі судового наказу № 487/3037/23 виданого 28.06.2023 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.05.2023 року і до досягнення дітьми повноліття в частині стягнення аліментів на ОСОБА_3 .

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , що підтверджується висновком спеціаліста з питань судово-медичної експертизи № 18 від 05.03.2009 року та в подальшому буде встановлено рішенням суду. На теперішній час у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 105953.12 гривень. Заборгованість продовжується нараховуватися на утримання дитини, при цьому, виключення запису про батьківство позивача є підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини та сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли позивач був записаний батьком дитини.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких просила суд відмовити у задоволенні, оскільки зупинення стягнення аліментів є грубим порушенням прав дитини в розумінні ст. 185 СК України.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.150 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову може бути зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимогі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заяви про забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, приходжу до висновку, що при розгляді заяв про забезпечення позову - недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, тому заявлені вимоги про забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

В задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ Л.І. Селіщева