Номер провадження: 22-ц/813/1292/24
Головуючий у першій інстанції Мурманова І. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в призначенні експертизи

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Полякова Олександра Олександровича про призначення судово-технічної експертизи в межах розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання боргу спільним боргом подружжя та стягнення коштів в рахунок погашення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , який 09 листопада 2019 року уточнила та в остаточній редакції просила розірвати шлюб, визнати в порядку поділу спільного майна подружжя квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та виділити їй матеріальну компенсацію у вигляді ринкової вартості частки квартири.

У грудні 2021 року ОСОБА_2 подав до ОСОБА_1 зустрічний позов, в якому просив визнати борг у 14 000 доларів США спільним боргом подружжя та стягнути в рахунок погашення боргу з ОСОБА_1 на його ОСОБА_2 користь частину боргу у сумі 190 992 грн., обґрунтовуючи свій позов тим, що ці кошти були позичені ним в борг на придбання квартири, яку ОСОБА_3 просить між ними поділити. Проти розірвання шлюбу, ОСОБА_2 не заперечував.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - задоволено частково.

Шлюб, зареєстрований 07 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 289, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - розірвано.

Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позовні вимоги - залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 гривень.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання боргу спільним боргом подружжя та стягнення частини боргу в розмірі 190 992 гривень - задоволено частково.

Визнано борг за борговою розпискою від 06.12.2020 року у розмірі 14 000 доларів США - спільним боргом подружжя.

В решті позовні вимоги - залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 908,00 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2023 року в частині задоволення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання боргу за борговою розпискою від 06.12.2020 року у розмірі 14 000 доларів США спільним боргом подружжя та в частині відмови у задоволенні вимог за її ОСОБА_1 позовом про виділення їй в порядку поділу спільного майна подружжя матеріальної компенсації вартості у вигляді ринкової вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким її вимоги до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити у повному обсязі, а у зустрічному позові ОСОБА_2 про визнання боргу за борговою розпискою від 06.12.2020 року у розмірі 14 000 доларів США спільним боргом подружжя - відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи в апеляційному суді, представником ОСОБА_1 адвокатом Поляковим Олександром Олександровичем було заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи матеріалів і реквізитів розписки, укладеної 06.12.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . На вирішення експертизи заявник просив поставити наступні питання: Чи відповідає давність виконання документа, вказаній на ньому даті? Чи могла розписка бути створена пізніше ніж вказана дата? Проведення експертизи просив доручити ОНДІСЕ, витрати за проведення експертизи просив покласти на ОСОБА_1 .

Дане клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не було відомо про укладення ОСОБА_2 з ОСОБА_5 боргової розписки від 06.12.2020 року. Дану розписку, як зазначає заявник, ОСОБА_2 надав суду лише після ініціювання ОСОБА_1 судового спору про поділ майна подружжя, тому постає питання щодо визначення давності даної розписки.

Однак, у задоволенні клопотання про призначення цієї експертизи слід відмовити, з наступних обставин.

Відповідно до ч.1-3 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.1-2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст..77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст..78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст..79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст..80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст..83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не заявлялося в суді першої інстанції клопотання про призначення експертизи. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, з моменту пред`явлення у грудні 2021 року ОСОБА_2 зустрічного позову, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 неодноразо приймали участь у судових засіданнях районного суду, у січні 2022 року ОСОБА_1 зверталась до суду із відзивом на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 (а.с.59-62), 13 липня 2022 року представник ОСОБА_6 звертався до суду із заявою в якій не заперечував проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті (а.с.102), а 17 лютого 2023 року представник ОСОБА_6 подавав письмові пояснення до судових дебатів (а.с.125-126). При цьому представником відповідача за зустрічним позовом жодного разу в районному суді не підіймалося питання про призначення експертизи, а заявлено таке клопотання вже в апеляційній інстанції. В той же час адвокатом не наведено будь-яких обставин неможливості подання такого клопотання в суді першої інстанції.

Вказане клопотання не містить ні посилань ні доказів про причини неможливості подання даного доказу (клопотання про призначення експертизи) до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача за зустрічним позовом, що в такому випадку унеможливлює апеляційний суд прийняти дане клопотання на стадії апеляційного розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, оскільки представником ОСОБА_1 адвокатом Поляковим Олександром Олександровичем не наведено обставин, які відносяться та можуть кваліфіковуватися в розумінні ч.3 ст. 367 ЦПК України, як виняткові, та враховуючи, що у клопотанні взагалі не міститься будь-якого посилання на причини неподання такого клопотання під час розгляду справи в районному суді, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття клопотання про призначення експертизи.

Керуючись ст. ст. 103-104, ч.3 ст. 367, ст..76-81, 83, 12-13 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Полякова Олександра Олександровича про призначення судово-технічної експертизи залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова