Справа № 137/14/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2024 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 26 травня 2005 року купив житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.05.2005 року.

Вказує, що даний житловий будинок продав йому ОСОБА_2 , який отримав вищевказаний будинок у спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У 2023 році він вирішив подарувати вказаний будинок сестрі, однак нотаріус повідомила, що не можливо вчинити такий правочин, в зв`язку з тим, що земельна ділянка під будинком передана у приватну власність.

Відповідно до архівного витягу з рішення Горбовецької сільської ради від 23 листопада 1993 року було вирішено передати ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку площею 0,46 га.

Вищевказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер, а саме кадастровий номер :04:000:0572, за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га.

Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовну заяву підтримують в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Судові витрати просить залишити за позивачем.

Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду листа про розгляд справи без участі представника. Проти заявленої заяви не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв чи клопотань не надходило. Відзиву до суду не надав.

Також відповідач, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв чи клопотань не надходило. Відзиву до суду не надав.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до Договору купівлі-продажу від 26.05.2005 року (а.с.6) ОСОБА_5 , яка діє від імені ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.8) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до архівного витягу з рішення Горбовецької сільської ради від 23 листопада 1993 року (а.с. 9) вирішено передати ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку площею 0,46 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в межах АДРЕСА_2 - 0,29 га, по АДРЕСА_3 - 0,07 га, 0,10 га у межу садиби ОСОБА_6 (так у документі).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.10-11) внесено відомості про земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0572, за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, нормативна грошова оцінка якої становить 200217 грн. (а.с.12).

Також в судовому засіданні досліджено спадкову справу №491/2004 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.25-44) згідно якої встановлено, що спадщину після її смерті оформив ОСОБА_2 та отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, оскільки він є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а тому необхідно визнати право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0572, за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га.

Копію заочного рішення протягом 2 діб направити відповідачеві та роз`яснити, що заяву про перегляд заочного рішення відповідач може надіслати до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.