Справа № 215/4006/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Лиходєдова А.В.,

за участю секретаря Бисової В.А.,

згідно з вимогами порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» про усунення перешкод у здійсненні права власності майном шляхом скасування заборони на відчуження нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Левіта С.О., звернулася до суду до ПAT «Дельта Банк» із указаним позовом, у якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.08.2020 року, просила усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме: скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 7466990, зареєстровану 26 червня 2008 року приватним нотаріусом Літвіновою І.І., об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 червня 2008 року ОСОБА_2 уклав договір іпотеки з АКІБ «УкрСиббанк». В забезпечення виконання умов договору був укладений договір застави на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Під час державної реєстрації вказаних договорів одночасно з реєстрацією приватним нотаріусом Літвіновою І.І. були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про обтяження вказаного нерухомого майна (реєстраційний номер майна 2314490), а саме заборона на нерухоме майно. В липні 2009 року, вважаючи, що позичальник ОСОБА_2 не належним чином виконує свої зобов`язання за кредитним договором, та договором поруки, АКБ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки в сумі 375 670 гривень.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу замість ПАТ «УкрСиббанк» до справи був залучений в якості позивача Акціонерне товариство «Дельта Банк», оскільки останній придбав у первісного позивача право вимоги за кредитним договором.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2012 року позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором був залишений без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2013 року ухвала Тернівського районного суду м. Кривого Рогу про залишення позову AT «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишена без змін. При цьому під час розгляду вищевказаної справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції приймала участь представник AT «Дельта Банк» Прокопчук О.Ю.. Таким чином AT «Дельта Банк» стало достеменно відомо про залишення без розгляду позову про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. AT «Дельта Банк» своїм правом на повторне звернення до суду з позовом, який раніше був залишений без розгляду, до цього часу не скористався. Оскільки AT «Дельта Банк» стало відомо про залишення позову без розгляду ще 23 жовтня 2013 року, визначений законом трирічний строк позовної давності сплив 24 жовтня 2016 року. Ніяких перешкод для ПАТ «Дельта Банк» для повторного звернення до суду з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором не існувало. Так, відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є безумовною підставою для відмови у позові.

23 лютого 2018 року під час тимчасового проживання в м. Болонья Італійської Республіки ОСОБА_2 помер. 13 березня 2018 року спадкоємець померлого ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Биканової І.М. із заявою про вступ у спадщину. Після спливу встановленого законом 6-ти місячного строку для оформлення спадщини приватний нотаріус видала ОСОБА_1 свідоцтво про право власності від 05 серпня 2020 року на 1/2 частку вказаної квартири, як частка пережившої дружини у спільній сумісній власності подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частку вказаної квартири. Одночасно з видачею вказаних документів приватний нотаріус Биканова І.М. здійснила державну реєстрацію прав на нерухоме майно, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Таким чином право власності на спадкове майно за ОСОБА_1 в установленому порядку пройшло державну реєстрацію.

Однак, існування заборони на відчуження майна обмежує права власника на користування та розпорядження своїм майном.

Отримавши документи про право власності на спадкове майно позивач звернулася із заявою про зняття заборони до приватного нотаріуса Літвінової І.І., яка 2008 року внесла до Державного реєстру заборону на відчуження нерухомого майна. Однак, позивач отримала відмову в знятті заборони на відчуження нерухомого майна, яку приватний нотаріус Літвінова І.І. виклала листом від 17 серпня 2020 року, оскільки така заборона може бути знята або у випадку одержання нотаріусом повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору застави (іпотеки), або за рішенням суду.

Таким чином, позивач вимушена звернутися до суду із указаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу від 13.07.2020 справу було призначено судді Красюк К.І..

Заочним рішенням від 17.03.2021 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області під головуванням судді Красюк К.І., ухваленим у справі за зазначеним позовом позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Ухвалено усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме: скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 7466990, зареєстровану 26 червня 2008 року приватним нотаріусом Літвіновою І.І., об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 .

13.04.2021 представник відповідача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, у якій зазначила, що представник відповідача отримав копію заочного рішення 02.04.2021 року, з якого стало відомо про вимоги позивача. При цьому представником відповідача не отримувалася повістка в судове засідання, призначене на 03.02.2021 року, а 16.03.2021 року на електронну адресу суду було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом не було враховано. Також представником відповідача зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позичальником не виконано умови кредитного договору, заборгованість не погашено, а позивач як його правонаступник, прийнявши у спадщину квартиру, також прийняла на себе і боргові зобов`язання ОСОБА_2 ..

Ухвалою від 14.06.2021 скасоване заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 17.03.2021 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до розпорядження від 06.08.2021 керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи у зв`язку із закінченням 5-ти річного строку призначення на посаду судді ОСОБА_4 та повноважень з відправлення правосуддя. В результаті повторного автоматизованого розподілу справу призначено судді Лиходєдову А.В..

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просить позов задовольнити в повному обсязі (т. 2 а.с. 1-2).

Представник відповідача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» 06.03.2024 надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі та залишити позов без розгляду (том 2 а.с. 3).

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болонья (том 1 а.с.11-15).

Під час шлюбу ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.08.2015 року (том 1 а.с.31-33).

05.08.2020 позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності та свідоцтва про право власності на спадщину за законом оформила у свою власність квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с.51,52,53).

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на вказану квартиру накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7466990, зареєстровану 26 червня 2008 року приватним нотаріусом Літвіновою І.І. на підставі договору іпотеки ВКМ №289550, від 26.06.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» (том 1 а.с.39).

Як вбачається з копії ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.11.2012 року у 2009 році АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.06.2008 року в сумі 375670 грн. при цьому, ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору кредиту від 26.06.2008 року, договору поруки від 19.01.2009 року та договору іпотеки від 26.06.2008 року.

В процесі розгляду справи було залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» ПАТ «Дельта Банк».

Так, вищевказаною ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.11.2012 року, яку було залишено без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.10.2013 року, вказаний позов ПАТ «Дельта Банк» було залишено без розгляду (том 1 а.с.38, 55-56).

Приватний нотаріус Літвінова І.І., яка 2008 року внесла до Державного реєстру заборону на відчуження нерухомого майна, відмовила позивачу у знятті заборони на відчуження нерухомого майна, оскільки законодавством не передбачено зняття заборони за заявою спадкоємців іпотекодавців. (том 1 а.с.59-60).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Згідно зі статтями 546, 553, 572, 575 ЦК України порука та застава (зокрема, іпотека) є різними видами забезпечення виконання зобов`язань. А тому приписи інституту поруки не застосовуються до правовідносин кредитора з іпотекодавцем.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України).

Положеннями Закону України «Про іпотеку» такої підстави як припинення іпотеки у зв`язку із смертю іпотекодавця не встановлено.

Натомість ст. 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Оскільки спадкодавець був і позичальником за кредитним договором, й іпотекодавцем за договором іпотеки, після його смерті відбувається заміна позичальника за кредитним договором на спадкоємця, який прийняв у спадщину спадкове майно. Такий спадкоємець за визначених у законодавстві умов надалі несе відповідальність за кредитним договором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Суду не надано доказів про те, що зобов`язання по кредитному договору виконані у повному обсязі.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями ч.1 ст. 559, ч.1 ст. 593 ЦК України припинення поруки та права іпотеки у разі належного виконання основного зобов`язання, презюмується.

Наявність ухвали суду від 27.11.2012 про залишення без розгляду позову про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Доводи позивача про те, що стягувач повторно не пред`явив позовні вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором у визначені законом строки суд не бере до уваги, оскільки зазначене не стосується предмета спору у цій справі.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст. ст. 3, 12 - 15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя, іпотекодавця передбачених ч.1 ст. 559, ч.1 ст. 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України.

Таким чином права поручителя, іпотекодавця підлягають судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки (поруки) такою, що припинена, а не шляхом скасування заборони на відчуження нерухомого майна.

Однак, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на порушення її права власності та просила суд усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, скасувавши заборону на відчуження нерухомого майна, що зареєстрована нотаріусом на підставі договору іпотеки.

Зобов`язати особу до вчинення необхідної дії можливо лише у разі, якщо такий обов`язок прямо передбачений в законі в розумінні положень ч.2 ст.16 ЦПК України.

Закони України «Про нотаріат», «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та Постанова КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17 жовтня 2013 р. № 868 є нормативно-правовою базою, що регулює порядок накладення та зняття заборони відчуження нерухомого майна на законодавчому рівні.

Зокрема, ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, а ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Статтями 18-27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. Державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону (п. 71 78 Порядку № 868).

Крім того, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, тоді як у даній справі позивачем не оскаржується нотаріальний акт.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.2 статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у зв`язку з відмовою у позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенніпозову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», місцезнаходження: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 28А, , про усунення перешкод у здійсненні права власності майном шляхом скасування заборони на відчуження нерухомого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк із дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складений 25.03.2024 р..

Суддя: