Провадження № 2/686/227/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 247 900 гривень. Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди (витрати на юридичну допомогу) 100 000 гривень. Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_4 , судові витрати (витрати на правничу допомогу) у розмірі 10 000 гривень.

На обґрунтування свого позову вказала, що 4 серпня 2020 року органом досудового розслідування Хмельницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за №0002764.

21 серпня 2020 року заступником начальника 2-го відділення СВ ХВГІ ГУ НП в Хмельницькій області Р. Бондаруком у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

28 вересня 2020 року прокурором Хмельницької місцевої прокуратури затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, та скеровано його до суду.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22 серпня 2022 року

ОСОБА_4 визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України та виправдано за недоведеністю у вчиненні останньою кримінальних правопорушень.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року вирок Хмельницького міськрайонного суду від 22 серпня 2022 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін, а апеляційні скарги прокурора, представника потерпілого АТ «УкрСиббанк» без задоволення.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 вересня 2023 року касаційні скарги прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, та представника потерпілого АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення, а вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

Таким чином вона незаконно перебувала під слідством та судом в період з 21 серпня 2020 року по 07 вересня 2023 року, а саме 3 роки і 17 днів, або майже 37 місяців.

Її було виправдано, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Вважає, що вказаний розмір відшкодування моральної шкоди, встановлений Законом, є належним розміром відшкодування та в може покрити ті значні страждання, які вона отримала внаслідок кримінального переслідування з боку правоохоронних органів, а саме: вона зазнала душевних переживань, втратила авторитет серед оточення, тривалий час не могла знайти собі роботи за спеціальністю, оскільки її репутація була заплямована внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Усе це призвело до глобальної зміни її життєвого укладу та завдало останній значних страждань.

Законом України від 3 листопада 2022 року №2710-ІХ «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено мінімальний розмір заробітної плати з 01 січня 2023 року на рівні 6700 гривень.

Таким чином, розмір моральної шкоди з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати становить 247 900 гривень (37 місяців х 6 700 гривень).

Також, під час досудового розслідування та судового розгляду справи нею були понесені витрати із отриманням правової допомоги.

Так, ОСОБА_4 був укладений договір про надання правової допомоги із адвокатом Бориславським Валерієм Миколайовичем від 21 серпня 2020 року. Загальна вартість послуг за вказаним договором становить 100 000 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Направив до суду відзив в якому вказав, що у своїй позовній заяві ОСОБА_4 просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури в розмірі 247900 гривень та 100000 гривень матеріальної шкоди. Підставою позову ОСОБА_4 зазначає виправдувальний вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2022 року, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22.02.2023 та постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.09.2023. ГУНП в Хмельницькій області даний позов не визнає та вважає його необґрунтованим. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається, зокрема, на ст. 1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Однак, відповідно до норм цивільного процесуального права України у позовній заяв про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає а шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань вона виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. - відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Однак позивач, заявляючи про спричинену їй моральну шкоду, жодним чином її не доводить та не надає належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів заподіяння такої шкоди, а лише вказує про наявність такої шкоди. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Направив до суду відзив в якому вказав, що позивач відповідачем по справі визначив Казначейство, проте у контексті позовної заяви та додатків до неї, позивач жодним чином не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність казначейство завдало останньому та у чому полягала протиправність діяння відповідача. Позивач в своєму позові помилково ототожнює Державу Україну з державним органом казначейством, що є порушенням ч. 2 ст.176 ЦК України, відповідно до якої, юридичні особи, створені державою, якою і є Державна казначейська служба України, не відповідають за зобов`язаннями Держави. Казначейство України не перебувало із позивачем у цивільно - правових відносинах, а тому не завдавали і не могли завдати останньому шкоди. Жодним законодавчим актом, нормативно- правовим актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та Держави України в цілому. Велика Палата Верховного суду у постанові від 25.03.2020 по справі №641/8857/17 зазначає, що у спорах про стягнення шкоди спричиненої незаконними діями органу слідства відповідачем є Держава, а не орган казначейства. При прийнятті рішення щодо відшкодування моральної шкоди (а саме визначенню розміру вищому ніж мінімальний), необхідно дослідити в яких моральних втрат зазнав позивач, які нормальні життєві зв`язки порушено і які зусилля необхідно докласти для організації свого життя. Які страждання заподіянні внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 4 серпня 2020 року органом досудового розслідування Хмельницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за №0002764.

21 серпня 2020 року заступником начальника 2-го відділення СВ ХВГІ ГУ НП в Хмельницькій області Р. Бондаруком у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

28 вересня 2020 року прокурором Хмельницької місцевої прокуратури затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364,

ч. 2 ст. 366 КК України та скеровано його до суду.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22 серпня 2022 року

ОСОБА_4 визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України та виправдано за недоведеністю у вчиненні останньою кримінальних правопорушень.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року вирок Хмельницького міськрайонного суду від 22 серпня 2022 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін, а апеляційні скарги прокурора, представника потерпілого АТ «УкрСиббанк» без задоволення.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 вересня 2023 року касаційні скарги прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, та представника потерпілого АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення, а вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

Таким чином, ОСОБА_4 перебувала під слідством та судом в період з

21 серпня 2020 року по 22 лютого 2023 року, а саме 30 місяців.

Статтею 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, який не суперечить засадам цивільного законодавства. Способами захисту є зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону).

Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Враховуючи період перебування ОСОБА_4 під слідством та судом ( 30 місяці), розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи судом (6700 грн.), вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди гарантований позивачці, який підлягає стягненню, складає 201000 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги, в частині відшкодування витрат на юридичну допомогу в рамках кримінальної справи, суд враховує, що право на відшкодування сум, сплачених громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги у випадку незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, передбачено пунктом 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у Рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Тобто позивач має право на відшкодування шкоди, у тому числі й відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання йому юридичної допомоги, і право на таке відшкодування виникає на підставі прямої вказівки закону.

На підтвердження понесених витрат на юридичну допомогу в рамках кримінального провадження позивач надала наступні докази: витяг із договору про надання правової допомоги від 21.08.2020 року укладений між нею та адвокатом Бориславським В.М.; додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2020 року; додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2020 року; додаткову угоду №3 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2020 року; додаткову угоду №4 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2020 року; додаткову угоду №5 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2020 року; додаткову угоду №6 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2020 року; додаткову угоду №7 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2020 року; додаткову угоду №8 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2020 року; Акт виконаних робіт до договору від 21.08.2020 року, з якого вбачається, що адвокатом виконано робіт (надано послуг) на загальну суму 100000,00 грн, а також квитанції про оплату за надану правову допомогу, з яких вбачається, що адвокат Бориславський В.М. надавав консультацію ОСОБА_4 , вивчав матеріали кримінального провадження, здійснював захист у кримінальному провадженні на стадії досудового провадження, брав участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, у суді апеляційної інстанції та в суді касаційної інстанції під час розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002764 (справа № 686/24376/20) за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, відносно ОСОБА_4 ).

За таких обставин, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в частині позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на її користь 100000 гривень витрат, понесених у зв`язку із наданням юридичної допомоги.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_4 про стягнення судових витрат (витрати на правничу допомогу) у розмірі 10000 гривень, суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково, в розмірі 201000 гривень, суд вважає, що слід стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 8108 гривень 11 копійок витрат на правову допомогу, що є пропорційним розміром задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.. 1167, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст..ст. 4, 12, 19, 81, 137, 141-142, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити частково

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 201000 гривень відшкодування завданої моральної шкоди, 100000 гривень відшкодування завданої матеріальної шкоди (витрати на юридичну допомогу по кримінальному провадженню) та 8108 гривень 11 копійок витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня виготовлення повного тексту судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, 29017, м. Хмельницький вул.. Зарічанська, 7, ;

-Державної казначейської служби України, 01601,м. Київ вул.. Бастіонна, 6 .

Повний текст рішення складено 12.03.2024 року.

Суддя: