ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/150/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 7344521. Забезпеченим транспортним засобом за Полісом є Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1 .

07.02.2019 року о 13 год. 45 хв. по вул. Ризькій не перехресті з вул. Шамрила у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ Volkswagen Passat, д.н. НОМЕР_2 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Volkswagen Passat, д.н. НОМЕР_2 , власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача з повідомленням про ДТП.

На підставі заяви власника пошкодженого ТЗ про страхове відшкодування та зібраних документів було складено Страховий акт № 9501Р/35/2019 на суму 19 802 грн., яку виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується дорученням № 16857 від 29.03.2019 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва встановлено, що відповідач на момент вчинення ДТП був позбавлений права керування транспортним засобом.

Відповідно до положення абзацу «б» пп. 38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19 802 грн. та судовий збір сплачений за подання позову у розмірі 2 481 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Миц І.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов, стягнути з відповідача судові витрати.

Покликається на те, що на підтвердження того, що відповідач не мав права керувати ТЗ в момент ДТП позивач надав постанову Шевченківського районного суду міста Києва (справа №716/7096/19).

ОСОБА_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування ТЗ та обізнаним щодо такого обмеження, усвідомлювати протиправний характер своїх дій, сів за кермо ТЗ, порушуючи ПДР України, що призвело до ДТП з пошкодженням транспортних засобів.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідач, маючи таке обмеження в керуванні ТЗ, не мав права використовувати посвідчення водія та ТЗ Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1 07.02.2019 року.

Тобто, мав обмеження у керуванні транспортним засобом, яке передбачає використання посвідчення водія відповідної категорії.

Якщо б відповідач виконував приписи постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 04.04.2018 року ВП № 34212487 та не сідав за кермо вказаного ТЗ, вказана ДТП не відбулася б. Вказана логіка регресу відслідковується на прикладі регресу у разі керування особою забезпеченим транспортним засобом у стані сп`яніння, діючі Правила дорожнього руху забороняють керувати транспортним засобом у стані сп`яніння. А тому, оскільки особа має обмеження у керуванні транспортним засобом, встановлені чи то рішенням суду, чи то законом України, вона, порушуючи такі заборони і обмеження, свідомо своїми діями створює умови, які можуть призвести до ДТП: одна з таких умов - керування забезпеченим транспортним засобом. Без існування цієї умови, вчинення відповідачем ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу є неможливим.

Зазначає, що суд не надав преюдиційного значення всім фактам в постанові Шевченківського районного суду міста Києва (справа №716/7096/19).

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 25.03.2024 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що доказів, які би свідчили, що на час скоєння ДТП відповідач не мав права керування транспортним засобом позивачем не надано. Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для застосування абзацу «б» пп. 38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та про відсутність у Страховика права регресної вимоги до страхувальника за встановлених судом обставин.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.07.2018 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 7344521. Забезпеченим транспортним засобом за Полісом є Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1 (а.с. 26).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2019 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП України за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням; визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень, а також стягнуто судовий збір (а.с. 24-25, 27).

Відповідно до змісту вказаної постанови, суд встановив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 07.02.2019 року о 13.45 год. по вул. Ризькій, на перехресті з вул. Шамрила в м. Києві, керуючи автомобілем Фольцваген, державний р.н. НОМЕР_1 , не впевнився в безпечності своїх дій, при виконанні об`їзду, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Фольцваген, державний р.н. НОМЕР_2 , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, тобто порушив вимоги п. 14.6 ПДР України. Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 07.02.2019 року о 13.45 год. по вул. Ризькій в м. Києві керував автомобілем Фольцваген, державний р.н. НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 04.04.2018 року ВП № 34212487.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.02.2019, а також вина у такій, визначені судовим рішення, яке набрало законної сили, відтак у силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у ході розгляду даної цивільної справи.

08.02.2019 ОСОБА_2 , який є власником автомобілю Volkswagen Passat, д.н. НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП (а.с. 15), та 20.03.2019 - з заявою про страхове відшкодування, у якій просив відшкодувати оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП, яка відбулась 07.02.2019 у розмірі 19 802 грн. (а.с. 17).

Відповідно до страхового акту від 19.03.2019 року, розмір страхового відшкодування складає 19 802 грн. (а.с. 11-13)

Згідно платіжного доручення № 16857 від 29.03.2019 року, позивач перерахував на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором АМ/7344521 у сумі 19 802 грн. (а.с. 14).

Постановою старшого державного виконавця Подільського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 26.04.2019 року припинено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою № 34212487 від 06.04.2018 (а.с. 67-68).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Правовідносини, які склалися між сторонами у справі, регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування» та Цивільного Кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верхового Суду в постанові від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду за наявності певних умов, зокрема, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії (підпункт 38.1.1 («б») п. 38.1 ст. 38 Закону).

Як зазначалося вище постановою старшого державного виконавця Подільського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 26.04.2019 року припинено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою № 34212487 від 06.04.2018.

Отже, 07.02.2019 року на час коли сталась дорожньо-транспортна пригода, відповідач був особою, щодо якої державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою № 34212487 від 06.04.2018.

Також, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2019 ОСОБА_1 , серед іншого, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами) та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП України за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно частини 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суд першої інстанції не врахував наведені вище обставини та норми матеріального права, а тому прийшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, судова колегія погоджується з ствердженням заявника апеляційної скарги, що позовні вимоги про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19 802 грн. підлягають задоволенню.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивачем у даній справі при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2 481,00 грн. (а.с. 32), при поданні апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір в розмірі 3 721,50 грн., сплачено скаржником 4 026 грн. (а.с. 94).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачений судовий збір повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При цьому представнику позивача необхідно роз`яснити, що судовий збір в розмірі переплаченої суми може бути повернутий ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги положення ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» підлягає стягненню судовий збір за результатами розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 6 202,50 грн. (2 481,00 грн. + 3 721,50 грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2023 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19 802 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дві) грн. 00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () судовий збір сплачений за подання позову у розмірі 2 481,00 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 3 721,50 грн., а всього - 6 202 (шість тисяч двісті дві) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 25 березня 2024 року.

Головуючий Д.А.Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко