465/2127/24
2-з/465/64/24
У Х В А Л А

про забезпечння позову

22.03.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді Мигаль Г.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про витребування з чужого незаконного володіння 1/2 частки квартири та визнання права вланості на 1/2 частки квартири.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 01.07.2021 року визнано недійсним договір доручення від 30 травня 2014 року укладений між ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (надалі іменується «Довіритель») та ОСОБА_5 , виписка з єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців серія НОМЕР_2 від 31.03.2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 в особі ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , яка діє на підставі Довіреності від 14.04.2014 року, посвідчена ОСОБА_7 , нотаріусом Львівського міського нотаріально округу та зареєстрована в реєстрі за № 1122 (надалі іменується «Повірений») в частині Довірителя, перевівши право Довірителя за цим договором на ОСОБА_3 .

Визнано недійсним у частині Довірителя Договір про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» «Кульпарківська, 99 б» № 177 від 09 липня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень», (надалі - «Управитель»), в особі ОСОБА_8 , яка діє на підставі довіреності №08-0/07-167 від 23.12.2013, з однієї сторони та ОСОБА_4 , (надалі «Довіритель»), з іншої Сторони перевівши право Довірителя за цим договором на ОСОБА_3 . Визнано недійсним Договір про відступлення майнових прав від 09 липня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень», (надалі - «Управитель»), в особі ОСОБА_8 , яка діє на підставі довіреності №08-0/07-167 від 23.12.2013, з однієї сторони та ОСОБА_4 , (надалі «Довіритель»), з іншої Сторони, укладеного на виконання Договору про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» «Кульпарківська, 99 б» № 177 від 09 липня 2014 року в частині Довірителя, перевівши право Довірителя за цим договором на ОСОБА_3 .

Скасовано рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 , за ОСОБА_4 .

Скасовано запис в державному реєстрі речових прав про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 , за ОСОБА_4 .

Визнано недійсним Свідоцтво на право власності серії НОМЕР_5 від 28.12.2015 року, виданого ОСОБА_4 .

Постановою Верховного суду від 28.06.2023 року Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Барнацький Павло Степанович, задоволено. Рішення Франківського районного суду міста Львова від 01 липня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року скасувано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про: визнання недійсним договору доручення від 30 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 в частині довірителя, перевівши право довірителя за цим договором на ОСОБА_3 ; визнання недійсним у частині довірителя договору від 09 липня 2014 року № 177 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» «Кульпарківська, 99б», укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» та ОСОБА_4 , перевівши право довірителя за цим договором на ОСОБА_3 ; визнання недійсним договору про відступлення майнових прав від 09 липня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» та ОСОБА_4 , укладеного на виконання договору від 09 липня 2014 року № 177 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» «Кульпарківська, 99б» в частині довірителя, перевівши право довірителя за цим договором на ОСОБА_3 ; скасування рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 , за ОСОБА_4 ; скасування запису в державному реєстрі речових прав про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 , за ОСОБА_4 ; визнання недійсним свідоцтва про право власності серії НОМЕР_5 від 28 грудня 2015 року, виданого ОСОБА_4 , відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судом не викликалися в судове засідання учасники справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, оцінивши доводи позивача про необхідність забезпечення позову, не вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову. При цьому, вказана стаття не встановлює для заявника обов`язку надавати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заяву про забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який просить позивач вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Так, предметом спору у даній справі є зокрема витребування з чужого незаконного володіння 1/2 частки квартири та визнання права власності на 1/2 частки квартири.

Отже, заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна, власником якої згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 01, за номером запису про право власності № 47514201 від 03.08.2022 року є ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_6 ), підлягає частковому задоволенню в частині накладеня арешту на 1/2 частини цієї квартири, до набрання рішенням законної сили,.

На думку суду, невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, з огляду на те, що вказана квартира може бути продана та для відновлення прав та інтересів позивача, отримання належного відшкодування від відповідача необхідно буде докласти значних зусиль, витрат коштів та часу.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд, враховуючи також інтереси відповідача, права якого можуть бути порушені шляхом вжиття заходів забезпечення позову, з метою забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), дійшов висновку про необхідність застосування зустрічного забезпечення на суму 10 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи або за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна, власником якої згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 01, за номером запису про право власності № 47514201 від 03.08.2022 року є ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_6 ).

У решті вимог заяви відмовити.

Застосувати зустрічне забезпечення позову шляхом зобов`язання позивача ОСОБА_1 протягом десяти днів, з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, внести на депозитний рахунок Франківського районного суду м. Львова грошові кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок про що протягом трьох днів повідомити суд шляхом надання відповідних документів.

Копії ухвали направити учасникам справи для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити, що суд може за вмотивованим клопотанням учасника справи скасувати заходи забезпечення позову; допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач за ухвалою:

ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ;

Боржник за ухвалою:

ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6 , проживає: АДРЕСА_6 , зареєстрована: АДРЕСА_7

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три роки до 22 березня 2026 року.

Повний текст ухвали складено 22 березня 2024 року.

Суддя Мигаль Г.П.