УХВАЛА

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 501/5295/15-ц

провадження № 61-3866ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грищук Катерини Петрівни, на постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, про визнання договору частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 603 000,00 грн та 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди;

визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04 жовтня 2012 року в частині визначення покупцем квартири АДРЕСА_1 замість ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , визнавши за ним право власності на вказану квартиру, припинивши право власності на вказане житлове приміщення ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 603 000,00 грн.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04 квітня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Нерук О. М., в частині визначення покупцем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та визнати покупцем вказаної квартири ОСОБА_3 , припинивши право власності на вказану квартиру ОСОБА_1

Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, повний текст якої складено 28 грудня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 лютого 2018 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майноув шкоду в розмірі 603 000,00 грн.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04 квітня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Нерук О. М., в частині визначення покупцем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та визнано покупцем вказаної квартири ОСОБА_3 , припинивши право власності на вказану квартиру ОСОБА_1 Здійснено розподіл судових витрат. В задоволенні інших позовних відмовлено.

У березні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Грищук К. П., на постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки відправлена до Верховного Суду 15 березня 2024 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвоката Грищук К. П., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якому заявниця вказує, що пропуск строку на касаційне оскарження судового рішення пов`язаний з тим, що суд апеляційної інстанції не вручив копії оскаржуваної постанови суду, копію якої отримано представником лише 15 лютого 2024 року.

Додатково заявниця вказує, що перебувала за межами України у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації в Україну. Перебуваючи за кордоном, заявниця у січні 2024 року звернулася до адвоката Грищук К. П. з метою представлення її інтересів у справі № 501/5295/15-ц.

Верховний Суд відхиляє посилання заявниці на повномасштабне вторгнення Російської Федерації в Україну, оскільки між датою складення повного тексту рішення суду апеляційної інстанції - 28 грудня 2021 року та запровадженням в Україні воєнного стану - 24 лютого 2022 року, сплинув значний проміжок часу - майже два місяці, що є достатнім терміном для зверненням з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення процесуального строку, пропущеного з об`єктивних причин, підтверджених доказами.

Отже, початок процесуального строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року та його закінчення настав до запровадження в Україні воєнного стану, відповідно його пропуск не зумовлено зазначеною подією.

Учасник судового процесу, реалізуючи свої процесуальні права має вчиняти дії з дотриманням процесуальних строків звернення до суду, тобто добросовісно користуватися своїми правами з метою недопущення настання негативних наслідків для такого учасника справи, які зумовлять докладання додаткових зусиль, направлених на поновлення, пропущеного процесуального строку.

Клопотання ОСОБА_1 не містить жодних випадків, передбачених пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, а саме: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Клопотання не містить доводів про неповідомлення судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 про розгляд справи, водночас, зі змісту постанови апеляційного суду вбачається, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомленні, причини неявки суд не повідомили, відповідних заяв клопотань до апеляційного суду не надходило. Доводи касаційної скарги та додані до неї документи, вказаного не спростовують.

Так само, клопотання не містить доводів, що пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення допущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Верховний Суд зауважує, що клопотання не містить жодних обґрунтованих підстав, міркувань, доводів для поновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги на судове рішення апеляційного суду, після спливу більше двох років з дня складення повного тексту судового рішення.

ОСОБА_1 не наводить об`єктивних обставин, підтверджених доказами такого тривалого пропуску строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року. повний текст якого складено 28 грудня 2021 року та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 31 грудня 2021 року, не вказує, за яких обставин виникла необхідність отримання, саме у січні 2024 року (а не раніше), правничої допомоги для представлення інтересів у справі № 501/5295/15-ц.

Узагальнюючи наведене, вказані доводи не можуть свідчити про наявність обставини, передбаченої частиною третьою статті 394 ЦПК України, яка містить вичерпний перелік випадків, за наявності яких строк на касаційне оскарження судового рішення може бути поновлено.

Разом з цим Верховний Суд зауважує, що наведені заявницею у клопотанні обставини не є виключними обставинами відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України.

Ураховуючи те, що касаційна скарга заявниці подана після спливу більше ніж одного року з дня ухвалення постанови Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, а виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження заявницею не обґрунтовано та не підтверджено доказами, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Грищук Катерини Петрівни, на постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, про визнання договору частково недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян