Справа № 308/6872/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Савинець В.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Куруц Андрій Андрійович, та ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року (головуючий суддя Придачук О.А.) у справі № 308/6872/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відновлення (підключення) водопостачання,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , у якому просив усунути йому перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання системою водопостачання до його квартири, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які проживають у квартирі АДРЕСА_1 , підключити (відновити) водопостачання у квартиру АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що будинок АДРЕСА_3 є двоквартирним.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 у цьому будинку по 1/4 частці кожен. Позивач ОСОБА_3 зареєстрований і фактично проживає у цій квартирі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Зазначав, що вони є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, загальнобудинкової мережі водопостачання, механічного, електричного, сантехнічного та іншого обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення.

Між позивачем та КП «Водоканал м. Ужгорода» укладено договір № П-127 від 01.04.2020 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, згідно з умовами якого виконавець зобов`язується надавати споживачеві послугу з централізованого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати за надану послугу за встановленими тарифами, у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 34.1 вказаного договору споживач має право на підключення в установленому порядку до систем централізованого водопостачання та водовідведення.

Позивач вказував, що через приватизований відповідачами підвал проходили комунікації водопостачання на перший поверх до квартири відповідачів АДРЕСА_5 , а з квартири відповідачів до квартири позивача АДРЕСА_4 .

Зазначав, що 02.12.2020 відповідач ОСОБА_2 без жодних підстав, без попередження, заглушив трубопровід водопостачання до його квартири, і влаштував новий трубопровід лише до своєї квартири, необґрунтовано мотивуючи це тим, що старий трубопровід втратив свою експлуатаційну здатність і протікає.

Із 02.12.2020 позивач залишився без водопостачання через перекриття води ОСОБА_2 , що порушує його права на гідні умови проживання.

У своїй квартирі позивач проживає без питної та технічної води, в антисанітарних умовах. Він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням відновити водопостачання у квартиру АДРЕСА_2 , однак його прохання залишилися без реагування.

Вказував, що відповідачами самовільно порушено його право на мережу водопостачання та позбавлено його водопостачання і він має право вимагати від відповідачів усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном мережею водопостачання.

Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_3 просив його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2023 позов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження системою водопостачання до квартири АДРЕСА_2 та зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підключити (відновити) водопостачання у квартиру АДРЕСА_2 , співвласником якої є ОСОБА_3 .

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2023 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір по 454 грн з кожного.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Куруц А.А., подали на нього апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просять оскаржуване рішення скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що до участі у справі не залучено ОСОБА_4 , як іншого співвласника квартири АДРЕСА_2 , в якої виникають прямі вимоги до відповідачів, при цьому на неї поширюється тягар утримання майна; судом першої інстанції не враховано ту обставину, що старий трубопровід водопостачання, від якого живилися обидві квартири, втратив свою експлуатаційну здатність і протікав, що стверджується листом виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 14.01.2021 № Н-2955; посилаються на необхідність врахування апеляційним судом нових доказів, які не були подані до суду першої інстанції, беручи до уваги винятковий випадок, оскільки відповідачі не мали можливості їх подати до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них; зокрема згідно з висновком експерта № 208 від 21.07.2023 встановлено, що технічний стан трубопроводу інженерної мережі водопостачання до квартири АДРЕСА_4 , який проходить через підвальне приміщення та санвузол квартири АДРЕСА_5 , на день проведення дослідження знаходиться у непридатному стані, а саме значна корозія трубопроводу, пошкодження запірної арматури, тобто даний трубопровід потребує заміни; згідно акту обстеження технічного стану водопровідних мереж житлового будинку по АДРЕСА_3 комісією встановлено, зокрема, що водопровідний ввід у будинок розміщений у підвальному приміщенні, вхід у який з часу побудови будинку знаходиться у квартирі АДРЕСА_5 ; у підвальному приміщенні наявна водопровідна розводка на дві квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 ; мережі водопроводу до квартири АДРЕСА_5 (в тому числі водопровідний стояк) замінено, з металопластику, знаходиться в задовільному стані; мережа водопроводу та стояк до квартири АДРЕСА_4 знаходиться в аварійному стані внаслідок довготривалої експлуатації та потребує заміни в цілому; зі слів ОСОБА_1 власник квартири АДРЕСА_4 не погоджувався на проведення робіт по заміні аварійного непридатного стояка, що давно вийшов з ладу і вода текла та заливала квартиру та підвальне приміщення, тому вони змушені були поставити запірний кран; під час комісійного обстеження власниця квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 відкрила кран, після чого по аварійному стояку квартири АДРЕСА_4 почала литися вода та заливати підвальне приміщення; по причині аварійної ситуації неможливо забезпечити подачу води у належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 , що знаходиться на другому поверсі. За висновками цієї комісії забезпечити подачу води у квартиру АДРЕСА_4 буде можливо після проведення ОСОБА_3 усунення аварійної ситуації заміни стояка до його квартири за його власні кошти; на час проведення необхідних робіт по усуненню аварійної ситуації на водопровідній мережі квартири АДРЕСА_4 громадянином ОСОБА_3 власниці квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 надати доступ до підвального приміщення, оскільки вхід у підвальне приміщення знаходиться у її квартирі. Крім того скаржники зазначали, що після проведення комісійного обстеження листом виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10.08.2023 № П-2836 було повідомлено ОСОБА_1 про те, що забезпечити подачу води у квартиру АДРЕСА_4 буде можливо після усунення аварійної ситуації ОСОБА_3 після заміни стояка до його квартири за його власні кошти. Посилаються на те, що саме позивач ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати свою частину водопровідної мережі у належному стані. Оскільки аварійний стояк квартири АДРЕСА_4 перебуває в непридатному стані та потребує заміни, оскаржуване судове рішення неможливо виконати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив рішення суду залишити без змін. Зокрема, зазначав, що неодноразово просив відповідачів допустити його до місць несправності мережі водопостачання для визначення обсягу необхідних робіт, проте відповідачі наполягають лише на проведенні позивачем окремої системи водопостачання зовні будинку і не дають можливості позивачу виконати рекомендації по заміні зношеної частини водопроводу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст.ст. 13, 15 ч. 1, 16 ч. 1, ч. 2 п.п. 3, 4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства ; припинення дії, яка порушує право, а також відновлення становища, яке існувало до порушення, визначено одними із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства; власність зобов`язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Статтею 391 ЦК України встановлена можливість захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з вимогами ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України власність зобов`язує.

Аналогічне положення міститься у частині четвертій статті 319 ЦК України.

Дане положення означає, що власність гарантує не лише права власників, а й зобов`язує, покладає на них певні обов`язки.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 252128521 від 12.04.2021 (а.с. 7-9).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 252127663 від 12.04.2021 (а.с. 10-11,46-47).

Сторонами визнається той факт, що у даному будинку знаходяться всього дві квартири, до кожної є окремий вхід, квартира

АДРЕСА_6 будинок це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (стаття 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Таким чином, будинок АДРЕСА_3 не є багатоквартирним будинком у розумінні ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

У будинку АДРЕСА_3 існувала стара внутрішньобудинкова мережа водопостачання, яка раніше забезпечувала водопостачання до обох квартир, котра проходила до квартири АДРЕСА_4 у стіні квартири АДРЕСА_5 з підвального приміщення, вхід у яке знаходиться у належній відповідачам квартирі АДРЕСА_5 .

Отже, така стара внутрішньобудинкова мережа водопостачання є спільною сумісною власністю власників квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не надано доказів непридатності до експлуатації мережі водопостачання у будинку АДРЕСА_3 , яка б унеможливлювала користування нею для власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 . Відтак позивачем доведено, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю, а саме перекрили позивачу водопостачання до його квартири, а тому позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими.

Проте місцевий суд дійшов таких висновків без повного з`ясування дійсних обставин справи, без урахування доводів сторін та без всебічного дослідження наявних доказів у справі.

22.08.2006 КП «Водоканал м. Ужгорода» було надано ОСОБА_6 технічні умови № 128 на заміну існуючого водопровідного вводу для квартири АДРЕСА_1 (а.с. 17). Ними визначено запроектувати і побудувати новий ввід з винесенням існуючого водопровідного колодязя за межі квартири та обов`язковим переключенням квартири АДРЕСА_7 . На місці підключення вводу побудувати колодязь або по можливості використати існуючий. Проект погодити з КП «Водоканал м. Ужгорода» і передати примірник документації. Серед особливих умов було, зокрема, передбачено: без права відключення квартири АДРЕСА_4 від водопостачання.

01.04.2020 між споживачем ОСОБА_3 та виконавцем КП «Водоканал м. Ужгорода» укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с. 23).

10.08.2020 ОСОБА_6 зверталася із заявою до КП «Водоканал м. Ужгорода», в якій посилаючись на те, що їх сусід постійно затоплює внаслідок несправної труби водопостачання, вказувала, що заперечує проти того, щоб постачання води сусіду здійснювалося через належну їй квартиру (а.с. 18).

З листа КП «Водоканал м. Ужгорода» від 17.08.2020 № 1125 слідує, що ОСОБА_6 було надано 22.08.2006 технічні умови № 128 на заміну водопровідного вводу для квартири АДРЕСА_1 . Станом на серпень 2020 року ОСОБА_6 не виконано роботи, вказані в технічних умовах. При цьому зазначено, що комунальне підприємство обслуговує мережі водопостачання та водовідведення, які перебувають у нього на балансі. Одночасно вказано, що до внутрішньобудинкових мереж у будинку АДРЕСА_3 комунальне підприємство не має жодного відношення (а.с. 19).

Так, відповідно до п. 3 розділу 2 Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 27.06.2008 N 190 (далі Правила № 190), межею розподільчих мереж, які обслуговує виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення, є перший колодязь із запірною арматурою у місці приєднання до водопровідної мережі споживача відповідно до акта розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

У випадку відсутності контрольного колодязя у місці приєднання, межею, яку обслуговує виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення, є місце приєднання до мережі водопостачання та водовідведення споживача.

Згідно з п. 8 розділу 2 Правил № 190 за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, відповідають юридичні та фізичні особи, у яких вони знаходяться у власності або користуванні (управлінні, господарському віданні, оренді), або які здійснюють фактичне користування такими мережами.

Згідно з п. 9 розділу 2 Правил № 190 споживач, зокрема, забезпечує експлуатацію, ремонт та усунення аварійних ситуацій на об`єктах/мережах водопостачання та водовідведення, які йому належать (перебувають у користуванні), власними силами або із залученням інших суб`єктів господарювання.

Тобто, виконавець відповідає за технічний стан та експлуатацію водопровідних мереж до точки під`єднання абонента до комунальних водопровідних мереж.

Споживач відповідає за технічний стан та експлуатацію водопровідних мереж від точки під`єднання до комунальних водопровідних мереж.

Отже, споживач ОСОБА_3 відповідає за технічний стан водопровідної мережі та як співвласник майна має обов`язки з належного утримання внутрішньобудинкової системи водопостачання.

Позивач зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками (співвласниками) квартир цього будинку, оскільки внутрішньобудинкові системи водопостачання належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Капітальний ремонт внутрішньобудинкових систем будинку, здійснюється співвласниками чи залученими ними уповноваженими на виконання таких робіт особами за рахунок співвласників.

Як убачається з листа-відповіді виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 14.01.2021 № Н-2955, звернення ОСОБА_3 від 07.12.2020 розглянуто по суті комісією з представників департаменту міського господарства, управління муніципальної варти та КП «Водоканал м. Ужгорода» з виходом на місце та комісією встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 відсутнє водопостачання у зв`язку з тим, що власником квартири АДРЕСА_5 даного будинку було влаштовано новий трубопровід водопостачання, а старий, від якого живились обидві квартири, заглушено, оскільки він втратив свою експлуатаційну здатність і протікав (а.с. 13-14).

ОСОБА_3 звертався до відповідачів із заявою від 29.11.2021, в якій просив визначити день та годину для допуску його та спеціаліста до їхньої квартири та підвалу для визначення обсягу ремонтних робіт щодо мережі водопостачання до кВ. АДРЕСА_4 (а.с. 81, 80).

ОСОБА_3 зазначав, що спеціаліст був допущений до квартири АДРЕСА_5 , тимчасово здійснив включення води до квартири позивача на півдня, однак ОСОБА_2 відключив воду від квартири позивача, наполягав на проведенні окремого водогону (а.с. 91).

Позивач вказував, що направляв відповідачам заяву від 20.02.2022, в якій просив визначити день та годину для проведення робіт по заміні труб, але такий лист повернуто без вручення адресату (а.с. 91-94)

Сторони визнали ту обставину, що з 02.12.2020 відповідач ОСОБА_6 перекрив стару мережу водопостачання, заглушивши трубопровід водопостачання, від якого раніше забезпечувалося водопостачання до квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 .

На обґрунтування своїх заперечень проти позову, ОСОБА_6 стверджував, що старий водопровід прогнив, протікав, був зношений, тому ОСОБА_6 провів до своєї квартири новий водопровід за власні кошти. ОСОБА_3 не хотів брати фінансової участі у ремонті трубопроводу мережі водопостачання. Позивач продовжував користуватися старим водопроводом. Незамінений старий трубопровід мережі водопостачання став непридатним до експлуатації, протікав, призводив до підтоплення підвалу відповідачів, що змусило ОСОБА_6 придбати насос та відкачувати воду зі свого підвалу, вода просочувалася крізь стіну та стелю його квартири, водопровід призводив до руйнування його оселі та будинку в цілому, заподіював збитки, а ОСОБА_3 на прохання відремонтувати водопровід належним чином не реагував. Зокрема, після повідомлень про підтоплення підвалу, позивач ОСОБА_3 замінив частину ділянки труби, викликав майстра для доопрацювань з трубою, але в результаті витік води не припинився. На рекомендації представників КП «Водоканал міста Ужгород», якими зафіксовано факт непридатності до експлуатації водопровідної труби, щодо самостійного приєднання до нової будинкової мережі, ОСОБА_3 відповів, що не збирається це робити за власні кошти.

Після чергового підтоплення, ОСОБА_6 викликав поліцію та у їх присутності перекрив (02.12.2020) стару мережу трубопроводу, якою здійснювалося водопостачання до квартири АДРЕСА_4 .

Такі дії з відключення непридатної до експлуатації старої мережі водопостачання ОСОБА_6 обґрунтовував необхідністю самозахисту свого майна, з метою запобігання руйнації його квартири, підвалу та будинку в цілому, з урахуванням того, що ОСОБА_3 не виконує свого обов`язку з належного утримання внутрішньобудинкової системи водопостачання, не хоче брати фінансової участі у відновленні системи водопостачання.

Так, відповідно до статті 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права від порушень і протиправних посягань. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Водночас частина друга статті 13 ЦК України встановлює загальне правило, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_6 , перекривши старий трубопровід водопостачання, необґрунтовано та безпідставно вважав, що старий трубопровід втратив свою експлуатаційну здатність і протікає, а тому позивач має право на відновлення водопостачання у тому вигляді, що існувало до відключення.

Згідно з висновком експерта від 21.07.2023 № 208 технічний стан (ступінь фізичного зношення) трубопроводу інженерної мережі водопостачання до квартири АДРЕСА_4 , який проходить через підвальне приміщення та санвузол квартири АДРЕСА_1 , на день проведення дослідження знаходиться у непридатному стані, тобто потребує заміни (а.с. 130-132).

У дослідницькій частині цього висновку встановлено, що при спробі відкрити водопостачання у підвальному приміщенні спостерігається витікання води, що призводить до затоплення даного приміщення, крім того у приміщенні санвузла квартири АДРЕСА_5 на першому поверсі також спостерігається витік води. Технічний стан (ступінь фізичного зношення) даного трубопроводу інженерної мережі водопостачання до квартири номер АДРЕСА_4 на день проведення дослідження знаходиться у непридатному стані, а саме значна корозія трубопроводу, пошкодження запірної арматури, тобто даний провід потребує заміни.

Згідно з листом виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28.07.2023 житловий будинок АДРЕСА_3 не перебуває на комунальному балансі міста. Відповідно до чинного законодавства відповідальність за технічний стан житлових будинків, в тому числі і за технічний стан внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення покладається на їх власників (а.с. 140).

Згідно акту обстеження технічного стану водопровідних мереж житлового будинку по АДРЕСА_3 від 09.08.2023, комісією встановлено, зокрема, що (а.с. 133-134):

при обстеженні квартири АДРЕСА_5 на стелі та стіні ванної кімнати було виявлено сліди затікань, що свідчать про несправність водопровідних труб другого поверху, де розміщена квартира АДРЕСА_4 (фото 1. а.с. 138);

водопровідний ввід у будинок розміщений у підвальному приміщенні, вхід у який з часу побудови будинку знаходиться у квартирі АДРЕСА_5 ;

у підвальному приміщенні наявна водопровідна розводка на дві квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 ; мережі водопроводу до квартири АДРЕСА_5 (в тому числі водопровідний стояк) замінено, з металопластику, знаходиться в задовільному стані;

мережа водопроводу та стояк до квартири АДРЕСА_4 знаходиться в аварійному стані внаслідок довготривалої експлуатації та потребує заміни в цілому;

зі слів ОСОБА_1 власник квартири АДРЕСА_4 не погоджувався на проведення робіт по заміні аварійного непридатного стояка, що давно вийшов з ладу і вода текла та заливала квартиру та підвальне приміщення, тому вони змушені були поставити запірний водопровідний кран;

під час комісійного обстеження власниця квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 відкрила кран, після чого по аварійному стояку квартири АДРЕСА_4 почала литися вода та заливати підвальне приміщення (фото 2, а.с. 139);

по причині аварійної ситуації неможливо забезпечити подачу води у належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 , що знаходиться на другому поверсі;

провести обстеження технічного стану водопровідної мережі квартири АДРЕСА_4 та запросити його у підвальне приміщення будинку для огляду виявлених недоліків не виявилося можливим, оскільки власником квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 спочатку було надано доступ членам комісії до квартири АДРЕСА_4 , але в процесі розмови з членами комісії та встановлення причини проведення комісійного обстеження, ОСОБА_3 у грубій формі та з погрозами, представників комісії було виштовхано з квартири та ним було викликано поліцію на нібито неправомірні дії членів комісії.

За висновками цієї комісії забезпечити подачу води у квартиру АДРЕСА_4 буде можливо після проведення ОСОБА_3 усунення аварійної ситуації заміни стояка до його квартири за його власні кошти; на час проведення необхідних робіт по усуненню аварійної ситуації на водопровідній мережі квартири АДРЕСА_4 громадянином ОСОБА_3 власниці квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 надати доступ до підвального приміщення, оскільки вхід у підвальне приміщення знаходиться у її квартирі.

Листом виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10.08.2023 № П-2836 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що забезпечити подачу води у квартиру АДРЕСА_4 буде можливо після усунення аварійної ситуації ОСОБА_3 після заміни стояка до його квартири за його власні кошти (а.с. 141).

Вищевказані докази не були подані до суду першої інстанції, однак беручи до уваги те, що відповідачі не мали можливості їх подати до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них, враховуючи, що такі докази здобуто після ухвалення судового рішення, при цьому суд першої інстанції не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, залишив поза увагою дійсний зміст листа виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 14.01.2021 № Н-2955, згідно з яким старий трубопровід водопостачання втратив свою експлуатаційну здатність і протікав, не роз`яснив учасникам справи право щодо проведення експертизи стосовно технічного стану трубопроводу інженерної мережі водопостачання до квартири АДРЕСА_4 , не роз`яснив наслідки невчинення відповідних процесуальних дій, тому такі докази, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, приймаються судом апеляційної інстанції.

Відповідачі, визнаючи факт перекриття позивачеві водопостачання, вказували на вимушеність такої дії у зв`язку з непридатністю для експлуатації мережі водопостачання до належної позивачеві квартири АДРЕСА_4 . При заміні водопровідних труб до квартири АДРЕСА_5 , позивач провів заміну лише частини трубопроводу до своєї квартири, що не усунуло протікання водопроводу.

Цей факт не заперечували в судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник. Проте, позивач стверджував, що відповідачі не надають доступу до свого підвалу для визначення обсягу необхідних робіт та проведення заміни зношеної частини водопроводу.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 стверджував, що відповідачі не заперечують проти того, щоб позивач ОСОБА_3 здійснив ремонт мережі водопостачання до своєї квартири та готові надати доступ до приміщення свого підвалу про проведення відповідних ремонтних робіт.

Апеляційним судом з метою реалізації прав позивача та заявленої згоди відповідачів в судовому засіданні неодноразово оголошувалась перерва та надавалась можливість позивачу здійснити ремонт мережі водопостачання до своєї квартири.

Колегія зазначає, що за період із 25.10.2023 до наступного судового засідання, призначеного на 17.01.2024, позивачем не було вчинено жодних дій для усунення несправності водопроводу, зокрема, позивач не звертався до відповідачів з проханням допустити його разом із відповідним спеціалістом (майстром) до приміщення підвалу для встановлення обсягу робіт. Мотивував, зокрема, відсутністю коштів для оплати необхідних матеріалів та робіт. Надалі до судових засідань, які призначались на 07.02.2024 та 06.03.2024, попри визначення обсягу робіт спеціалістами, відповідні роботи проведені не були.

Зважаючи на обставини щодо неналежного виконання позивачем ОСОБА_3 обов`язків з утримання спільної власності внутрішньобудинкової мережі водопостачання, враховуючи реальний стан цієї старої мережі та те, що своєю поведінкою під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач засвідчив відсутність реальних намірів брати участь у заміні водопровідної мережі до власної квартири з мотивів відсутності коштів, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_2 правомірно реалізував своє право на самозахист, перекривши старий трубопровід водопостачання, який втратив свою експлуатаційну здатність, протікав, призводив до підтоплення його квартири, підвалу та будинку в цілому, знаходиться у непридатному стані та потребує заміни.

Висновки місцевого суду про зобов`язання відповідачів підключити (відновити) водопостачання у квартиру АДРЕСА_2 , співвласником якої є ОСОБА_3 , фактично призводять до підключення (відновлення) старого трубопроводу водопостачання, який втратив свою експлуатаційну здатність, протікав, призводив до підтоплення підвалу та квартири відповідачів, є у непридатному стані та потребує заміни, що призведе до порушення прав відповідачів.

Колегія суддів вважає необґрунтованою та недобросовісною позицію позивача, яка зводиться до того, що відповідачі повинні відновити водопостачання у квартиру АДРЕСА_4 , яка належать позивачу, за рахунок коштів відповідачів без фінансової участі позивача у цих витратах.

Оцінюючи встановлені обставини справи у сукупності, враховуючи баланс інтересів сторін, судова колегія вважає, що безпідставними є вимоги позивача відновити водопостачання через старий несправний трубопровід, який втратив свою експлуатаційну здатність та потребує заміни, при тому, що позивач не бажає нести власні витрати у його заміні. При цьому таке відновлення несправного трубопроводу водопостачання у його попередньому стані призводитиме до порушення права власності відповідачів, підтоплення їхнього майна, порушення санітарно-гігієнічних вимог у приміщеннях відповідачів, а задоволення позовних вимог ОСОБА_3 фактично призводить до шкоди правам і свободам відповідачів.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Відповідно до ч. 13 т. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід стягнути по 1362 гривні кожному у відшкодування судового збору, сплаченого ними за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Куруц Андрій Андрійович, та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року та додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 ) по 1362 гривні кожному у відшкодування судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2024 року.

Головуюча:

Судді: