У Х В А Л А

Іменем України

07 березня 2024 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Сенюта В.О., вивчивши заяву ОСОБА_1 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2023 на адресу Деснянського районного суду міста Києва від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 754/16528/19 за ново виявленими обставинами.

Подану заяву обґрунтовано тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 754/16528/19 позовні вимоги задоволені, в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 не зміг надати суду належні та допустимі докази того, що грошові кошти, отримані ним від продажу нерухомого майна, були витрачені на придбання спірної квартири. Однак, є нововиявлені обставини, які існували на час розгляду справи, які входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Так, ОСОБА_1 , починаючи з грудня 2009 року - фізична особа - підприємець. Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 кварталу 2009 року по 4 квартал 2012 року станом на 16.10.2023 - мав дохід від продажу нерухомого майна. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2011, ОСОБА_1 отримав 678172,33 грн., згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.05.2013, заявник отримав від продажу земельної ділянки - 311779,65 грн. На момент реєстрації шлюбу ОСОБА_1 мав у наявності грошові кошти від продажу нерухомого майна на загальну суму 989951,98 грн., а спірна квартира придбана 18.12.2015 вартістю 950798,00 грн. При цьому, позивач ОСОБА_2 перебувала у декретній відпустці, не працювала, не мала можливості фінансово допомагати родині та надавати грошові кошти на придбання спірного квартири. Вказане є ново виявленими обставинами, які підлягають дослідженню у судовому процесі та які істотно впливають на рішення суду. На підставі викладеного, заявник просить прийняти заяву, відкрити провадження, скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30.07.2020 та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

06.03.2024 на адресу Деснянського районного суду міста Києва, на виконання вказаної ухвали, заявник ОСОБА_1 подав заяву з проханням звільнити його від сплати судового збору, поновити строк для подачі заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, оскільки аналогічна заяву була ним вже подана 21.11.2023, проте ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.12.2023 повернута.

Дослідивши вищевказану заяву, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 426 ЦПК України до заяви додається у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

У відповідності до положень ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим законом встановлено неможливість такого поновлення. В той же час для поновлення пропущеного строку мають бути встановлені обставини, які об`єктивно, поза волею сторони перешкоджали їй у вчиненні певної дії.

У заяві від 06.03.2024 заявник вказує, що із заявою в порядку ст. 423 ЦПК України звернувся ще 21.11.2023, проте вказана заява визнана неподаною та повернута. Повторно заявник в порядку ст. 423 ЦПК України звернувся 15.02.2024.

Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що рішення Деснянським районним судом міста Києва ухвалено 30.07.2020, заявник був присутній при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення та приймав участь при розгляді справи.

Однак, заявник не вказує конкретно дату відкриття або встановлення нововиявлених обставин, що позбавляє суд можливості встановити початок перебігу строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

Відсутність зазначення дати відкриття чи встановлення нововиявлених обставин не дозволяє суду перевірити дотримання заявником строків на звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Всупереч п. 2 ч. 3 ст. 426 ЦПК України до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не долучено документ про сплату судового збору.

У заяві від 06.03.2024 заявник просить звільнити від сплати судового збору, оскільки не має доходу та перебуває на лікуванні у зв`язку з отриманою травмою на виробництві.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог заявника про звільнення від сплати судового збору, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може звільнити від сплати судового збору на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, у ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», перераховано вичерпний перелік осіб та умов, за яких суд може відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до даної правової норми, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням, відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно ст. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо), клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Слід вказати на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При розгляді даного клопотання про звільнення від сплати судового збору, суддя не вбачає достатніх підстав для його задоволення, оскільки, заявником не надано доказів, які б вказували на незадовільний матеріальний стан та відсутність інших доходів, в зв`язку із чим не доведено підстав для звільнення його від сплати судового збору, а відтак, зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Варто зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Згідно п. 6 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до письмових матеріалів справи розмір судового збору, сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, становив - 5763,00 грн.

Відтак суд приходить до висновку, що розмір судового збору за подання заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами становить - 8644,50 грн. Вказаний розмір судового збору має бути сплачений заявником та надано суду докази про його сплату.

Відсутність доказів сплати судового збору позбавляє суд вирішити питання щодо відкриття провадження за ново виявленими обставинами.

Статтею 427 ЦПК України встановлено, що до заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 426 цього Кодексу, застосовуються правила ст.185 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Вище викладене дає підстави для висновку, що заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185, 426 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків терміном п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть не виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О.Сенюта