ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/5506/24
провадження № 2-н/753/292/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Осіпенко Л.М. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу розподілено для розгляду судом у складі головуючого судді Осіпенко Л.М.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

Заявник просить стягнути з боржниці 18 408,40 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію.

Зазначає, що об`єкт нерухомості боржника, до якого надавались житлово-комунальні послуги та за яким утворилась заборгованість, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись із зазначеною заявою саме до Дарницького районного суду м. Києва заявник посилається на правила виключної підсудності та зазначає, що позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцезнаходженням цього майна, за правилами виключної підсудності, оскільки місцезнаходження майна, щодо якого виникла заборгованість територіально належить до Дарницького району міста Києва.

Разом із тим, суд звертає увагу заявника, що правила виключної підсудності не є правилами загальної підсудності, і застосовуються саме щодо пред`явлення позовів за місцезнаходженням майна, тобто у справах, де є спір про право, який розглядається у позовному провадженні.

Щодо пред`явлення до суду заяви про видачу судового наказу суд керується нормою, встановленою у ч. 1 ст. 162 ЦПК України, згідно з якою заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними (а не виключними) правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальна підсудність визначається за зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача (фізичної особи), або місцезнаходженням відповідача (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Отже, правила виключної підсудності неможливо застосувати щодо заяв про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до відповіді №507783 від 25.03.2024 року з Єдиного демографічного реєстру, боржниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки боржниця має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зазначена заява не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Суд зауважує заявнику, що норма ч. 8 ст. 165 ЦПК України у цій справі не є застосовною, оскільки вона регулює передання справ за підсудністю щодо боржників, які є юридичної особами або фізичними особами - підприємцями.

Враховуючи, що заявником порушено правила підсудності, а ЦПК не передбачає можливість направлення справи за заявою про видачу судового наказу з боржника-фізичної особи за підсудністю, суд відмовляє у видачі судового наказу згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись нормами ст. 27, п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 165, ст. 258-260, 353, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 9 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Осіпенко Л.М.