Справа № 553/3373/23
Провадження № 2/553/446/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Подмаркової Ю.М.,

за участі: секретаря судових засідань Макаренка Я.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз Збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Від ТОВ "Полтавагаз Збут" надійшла позовна заява до ОСОБА_1 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за спожитий природний газ в сумі 17100,69 грн та 2684,00 грн судового збору, а всього 19784,69 грн на НОМЕР_1 в Полтавському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 331467, .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.07.2015 згідно з рішенням НКРЕКП №1734 від 11.06.2015 року для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання ТОВ «Полтавагаз Збут». На вимогу розділу ІІІ п. 24 Правил постачання природного газу позивачем було опубліковано на сайті та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.11.2015, чинну редакцію Правил та Типовий договір постачання. Факт споживання природного газу відповідачем ОСОБА_1 є її згодою на приєднання до умов типового Договору постачання природного газу побутовим споживача. Споживачу ОСОБА_1 оператором ГРМ присвоєно персоніфікований ЕІС-код, у свою чергу ТОВ «Полтавагаз Збут» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , який закріплений за адресою: АДРЕСА_1 . ПАТ «Полтавагаз», підприємство яке здійснювало постачання природного газу для побутових споживачів до 01.07.2015, передало електронну абонентську базу споживачів природного газу, яка необхідна для здійснення розрахунків з споживачами. Між ТОВ «Полтавагаз Збут» та ПАТ «Полтавагаз» 30.12.2016 укладений договір про відступлення права вимоги № 9/106/16. До ТОВ «Полтавагаз Збут» перейшло право вимоги виконання зобов`язання по сплаті заборгованості за спожитий природний газ боржника, станом на 01.07.2015 заборгованість за спожитий природний газ ОСОБА_1 становила 2274,20 грн. Заборгованість за спожитий природний газ згідно переданого об`єму оператором ГРМ станом на 01.12.2023 становить 17100,69 грн. Останній платіж був здійснений ОСОБА_1 в березня 2021 року в сумі 600,00 грн. В зв`язку з неповним погашенням боргу ТОВ «Полтавагаз Збут» 15.09.2023 скористалось своїм правом та звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу, який ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави було скасовано.

Аргументи учасників справи.

12.01.2024 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що борг не визнає, акт звірки з липня 2015 року по грудень 2023 року не є правдивим. Після повірки лічильника, з червня 2017 року по грудень 2019 року в будинку вона постійно не проживала, оплати проводила за фактично використаний газ згідно показників лічильника. 18.01.2020 дільничним контролером було знято дійсні показники лічильника, які вона засвідчила своїм підписом, але ситуація не виправилась. В квітні 2020 року вона підписала заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу та надала показники лічильника. В липні 2020 року, після звернення із заявою до ТОВ «Полтавагаз Збут», обсяги скоригували, але суму боргу не зменшили. До грудня 2021 року передавала показники оператору ГРМ «Полтавагаз». На даний час будинок, розташований за адресою, за якою надавалися послуги, вона продала. На момент продажу будинку, заборгованість сплачена нею була у повному обсязі. На її звернення до АТ «Полтавагаз» з заявою про звірку показників лічильника на підставі яких нарахували борг, отримала відмову. Керуючись ст. 257 ЦК України, просила застосувати наслідки пропуску строків позовної давності.

17.01.2024 від представника позивача ТОВ «Полтавагаз Збут» Перерви Г.С. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що споживачу ОСОБА_1 оператор ГРМ присвоїв персоніфікований ЕІС-код, а їхнє ТОВ на даного абонента відкрило особистий рахунок № НОМЕР_2 , за яким здійснювались оплати споживачем за використаний газ. Оператором ГРМ, відповідно до облікових даних, було передано ТОВ «Полтавагаз Збут» об`єм (обсяг), спожитого природного газу, по особовому рахунку № НОМЕР_2 , було нараховано плату за спожитий природний газ, а саме: 17100,69 грн, що підтверджується актом звірки. Боржник ОСОБА_1 була споживачем до 01.03.2021 та здійснювала оплату за спожитий природний газ. З 01.03.2021 та по теперішній час ТОВ «Полтавагаз Збут» не постачає природний газ за адресою: АДРЕСА_1 . З наданого до суду доказу підтверджується, що борг виник ще до того часу, як був розірваний договір між позивачем і відповідачем в зв`язку з тим, що договір між оптовим продавцем ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг», з яким ТОВ «Полтавагаз збут» мав річний контракт на поставку природного газу в необхідних для забезпечення споживачів обсягах, було зірвано безпідставною відмовою першого виконувати умови даного договору з 26.02.2021. Відмова постачати природний газ у домовлених обсягах, недостатність власних фінансових ресурсів для придбання природного газу - все це разом призвело до неможливості ТОВ «Полтавагаз збут» здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам (населення) у березні 2021 року. На адресу товариства заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від ОСОБА_1 не надходила. Щодо посилання відповідача на пропущення строку позовної давності, 15.09.2023 ТОВ «Полтавагаз Збут» звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , про що відомо боржнику. Судовий наказ виданий 09.10.2023 по справі № 553/2501/23, перериває строк позовної давності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.11.2023 скасовано судовий наказ від 09.10.2023. Також, ОСОБА_1 , в березні 2021 року, здійснювала оплату за надані послуги в сумі 600 грн, що свідчить про переривання позовної давності.

19.02.2024 від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення, в яких вона вказала, що позивач надає недостовірну інформацію про постанову Касаційного цивільного суду Верховного суду по справі № 161/15679/15-ц від 14.02.2018 та постанову по справі № 640/18354/14-ц від 04.06.2020, які належать позивачу АТ КБ «ПриватБанк», ці постанови та ці справи не мають відношення ні до ТОВ «Полтавагаз Збут» ні до неї. Всі нарахування з жовтня 2017 року по січень 2019 року не мають під собою ніякої обґрунтованості, не свідчать справжнім показам лічильника, які були за той період. ТОВ «Полтавагаз Збут» було скориговано показники та розраховано борг по тарифу 2,6748, але нарахування були по тарифам 6,9579 та 8,54892, про що зазначено в акті звірки.

01.03.2024 від представника відповідача ТОВ «Полтавагаз Збут» Перерви Г. надійшли пояснення на заперечення ОСОБА_1 , в яких викладені доводи, аналогічні доводам відповіді на відзив та позовній заяві.

Рух справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 18.12.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги просять задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не прибула, подала заяву про проведення судового засідання, призначеного на 22.03.2024, без її участі.

Згідно зі частиною 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Судом установлено, що з 01.07.2015 згідно з рішення НКРЕКП №1734 від 11.06.2015, для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснювала суб`єктом господарювання - ТОВ «Полтавагаз Збут».

Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року №758 та від 22.03.2017 року №187 затверджено «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», відповідно до якої ТОВ «Полтавагаз Збут» визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям.

З 01.10.2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Пунктом 32 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону до компетенції Регулятора на ринку природного газу належить, зокрема, затвердження правил постачання природного газу.

27.11.2015 набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі - Правила).

На виконання вимог ст. ст. 12 та 40 Закону, НКРЕКП було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831) (далі - Типовий договір постачання).

На вимогу розділу ІІІ п. 24 Правил, ТОВ «Полтавагаз Збут», як постачальник зі спеціальними обов`язками, опублікувало на сайті poltavagazzbut.com.ua та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.12.2015, чинну редакцію Правил та Типового договору постачання.

Відповідно до п. 1.3 Типового договору постачання, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам (Постанова КМУ №758 від 01.10.2015), - факт споживання природного газу.

Відповідач ОСОБА_1 з 01.07.2015 була споживачем природного газу та фактичним користувачем наданих ТОВ "Полтавагаз Збут" послуг за адресою: АДРЕСА_1, а з 21.042020 приєдналася до умов Типового договору шляхом підписання заяви-приєднання. На ім`я відповідача було відкрито особистий рахунок № НОМЕР_2 , оплата за спожитий природний газ здійснювалася нерегулярно, що підтверджується карткою абонента. З 01.03.2021 ТОВ «Полтавагаз Збут» не постачає природний газ за адресою: АДРЕСА_1. З наданого до суду доказу підтверджується, що борг виник ще до того часу, як був розірваний договір між позивачем і відповідачем в зв`язку з тим, що договір між оптовим продавцем ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг», з яким ТОВ «Полтавагаз збут» мав річний контракт на поставку природного газу в необхідних для забезпечення споживачів обсягах, було зірвано безпідставною відмовою першого виконувати умови даного договору з 26.02.2021. Відмова постачати природний газ у домовлених обсягах, недостатність власних фінансових ресурсів для придбання природного газу - все це разом призвело до неможливості ТОВ «Полтавагаз Збут» здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам (населення) у березні 2021 року. Відповідач не повернувся після відновлення постачання природного газу своїм споживачам та перейшов до іншого постачальника, але продовжував сплачувати борг перед позивачем і здійснювати оплати, а саме в березні 2021 року (використаний об`єм 0; платіж - 600,00 грн).

Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, а саме: 04.09.2023 надіслано претензію про заборгованість за спожитий природний газ в сумі 17100,69 грн.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що заборгованість в сумі 17100,69 грн виникла до 01.03.2021, тобто до того, як договір між позивачем і відповідачем було розірвано, а також те, що договір між ТОВ «Полтавагаз збут» і ОСОБА_1 розірвано не з власної ініціативи відповідача. Факт сплати ОСОБА_1 за поставлений природний газ, а також фактичне споживання нею природного газу підтверджується карткою абонента, як споживача природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_2 , який закріплений за адресою: АДРЕСА_1 .

Із договору купівлі - продажу від 02.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М., вбачається, що ОСОБА_1 продала житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , пунктом 10 вказаного договору зокрема передбачено, що продавець зобов`язується сплатити в повному обсязі в разі її наявності заборгованість зі сплати комунальних платежів (а. с. 12-13).

Умовами Типового договору постачання, а саме п. 2.1. Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Пунктом 4.6. Типового договору постачання, При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

На підставі вищевикладеного, відповідачем було порушено умови Типового договору постачання, а саме п. 2.1, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання його умов не допускається, ст. 526 ЦК України законодавчо закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Вимоги ст. 629 ЦК України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Свої зобов`язання по наданню послуг по постачанню природного газу ТОВ «Полтавагаз Збут» виконало належним чином.

Зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості прийнятого природного газу, в порушення вимог ст. ст. 526,714 ЦК України, п. 22 Правил, з боку споживача природного газу (Боржника) виконані не належним чином.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач була споживачем послуг постачання природного газу шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_2 , який закріплений за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.07.20158 по 01.03.2021 утворилася заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 17100,69 грн.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами наявність основного боргу за спожитий природний газ, який підтверджується наданим позивачем обґрунтованим актом звірки.

З долученої до відзиву платіжної інструкції № 43709570 від 11.01.2024 вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено платіж на суму 134,20 грн на рахунок ГУК у Полт.обл/Подільський р-н/22030101, призначення платежу: судовий збір, а не на рахунок ТОВ «Полтавагаз Збут» за спожитий природний газ (а. с. 28).

З долученої до відзиву на позовну заяву виписки по Кредитній картці ОСОБА_2 за період 01.12.2021 - 30.12.2021 вбачається, що ОСОБА_2 11.12.2021 було оплачено рахунок за природній газ за 11.21 о/р НОМЕР_3 ; пок.ліч 58192/58202; АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , тобто, оплата здійснена на інший особовий рахунок, а не той, який відкритий на ім`я ОСОБА_1 у ТОВ «Полтавагаз Збут» для здійснення оплат (а. с. 33).

Дані докази не свідчать про здійснення оплати заборгованості у відповідних сумах за надані позивачем послуги та до уваги не приймаються.

Також безпідставними є твердження відповідача про відсутність боргу на момент продажу будинку, оскільки послуги на той час надавалися іншою газопостачальною організацією, а не позивачем. Відомості, які містяться в рахунках АТ "Полтавагаз" на оплату послуг "з розподілу природного газу", наданих відповідачем, судом також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за своєю суттю послуги є різними.

Відповідачем ОСОБА_1 доказів на спростування вказаної представником позивача суми заборгованості за спожитий нею газ до суду не подано.

Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву та запереченнях не знайшли свого підтвердження та спростовуються даними, які містяться в досліджених під час розгляду справи письмових доказах.

Відповідачем подано заяву про застосування позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України.

У статті 264 ЦК України визначено порядок переривання перебігу позовної давності. Так, згідно із цією статтею перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення позову особою до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Аналіз зазначеної норми статті 264 ЦК України дає підстави для висновку, що йдеться про дві підстави для переривання перебігу позовної давності: а) вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; б) пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

У постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16 зазначено, що: «відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 761/12553/15-ц.

Аналіз змісту частин 1 та 3 ст. 264 ЦК України дає підстави для висновку, що переривання перебігу строку позовної давності є можливим виключно в його межах (загальний строк 3 роки), а не після спливу позовної давності чи поза її межами. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 914/2026/17, Верховний Суд зазначив, що оскільки при дослідженні обставин, пов`язаних з вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може відбутися лише в межах строку давності. Така позиція Верховного Суду сформована у цілому ряді постанова і є сталою.

За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій по справі №911/3681/17).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», та від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Як зазначалося судом вище, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 17100,69 грн, яка виникла в період з 01.07.2015 по 01.03.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.

Досліджуючи докази на підтвердження переривання відповідачем позовної давності, суд виходить із того, що картка абонента та акт звірки ТОВ «Полтавагаз Збут» не відображають обставин визнання відповідачем боргу, сторонами не було надано доказів, а саме квитанцій про сплату боргу із зазначенням призначення платежів, платників, період оплат, що було б підставою, передбаченою частиною першою статті 264 ЦК України, для переривання перебігу позовної давності.

Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Таким чином, відповідач не вчиняла дій по визнанню боргу, заборгованість в повному обсязі чи її частини не сплачувала. З наданих позивачем картки абонента та акту звірки вбачається, що відповідач періодично сплачувала нараховані позивачем послуги за місяць або здійснювала платежі менші нарахованих за місяць сум. Часткова оплата комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності.

Позивач звернувся з позовом до суду 14.12.2023.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми матеріального права, суд приходить до висновку про застосування строків позовної давності та стягнення заборгованості за спожитий природний газ за період з вересня 2017 року по березень 2021 року у розмірі 8595,56 грн (за період з вересня 2017 року по березень 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за спожитий природний газ складає 26967,85 грн, за даний період відповідачем було сплачено 13960,42 грн, у липні 2020 року позивачем здійснено перерахунок, заборгованість зменшилася на суму 4411,87 грн, таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню недоплачена сума заборгованості у розмірі 8595,56 грн).

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 2684,00 грн судового збору (а. с. 1, 2).

Вимоги позивача задоволені частково, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1348,98 грн.

На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз Збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз Збут" заборгованість за спожитий природний газ в сумі 8595 (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 56 к. та 1348 (одна тисяча триста сорок вісім) грн 98 к. судового збору, а всього 9944 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн 54 к. на НОМЕР_1 в Полтавському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 331467, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз Збут", юридична адреса: 36000, м. Полтава, вул. Козака, 2А, ;

відповідач - ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 22.03.2024.

Головуючий Ю.М. Подмаркова