Комінтернівський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на бездіяльність державного виконавця про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати арешт майна та коштів боржника, що належить ОСОБА_1 , накладений згідно з постановами про арешт коштів боржника від 27.07.2018 року, 11.08.2020 року, 17.08.2020 року, 05.01.2021 року, 19.01.2022 року винесених Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №56581753.

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №56581753 з примусового виконання рішення суду № 641/13588/13-ц за позовною заявою ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Постановою державного виконавця від 15.03.2023 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними, транспортний засіб оголошений в розшук, не виявлено протягом року.

19.10.2023 року на адресу скаржника надійшла відповідь державного виконавця, з якої вбачається факт закінчення виконавчого провадження, але міститься відмова у знятті арешту з майна на підставі законних підстав. Наявність арештів майна та коштів боржника вважає незаконним та таким, що порушують його права.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Представник відділу державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Надав письмові пояснення, в яких просив розглядати скаргу без його участі, та зазначив, що державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій з примусового виконання рішення суду та спрямованих на встановлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, однак такого майна виявлено не було, у зв`язку із чим виконавчий лист повернуто стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №56581753 з примусового виконання рішення суду № 641/13588/13-ц за позовною заявою ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановами державного виконавця від 27.07.2018 року, 11.08.2020 року, 17.08.2020 року, 05.01.2021 року,19.01.2022 року накладено арешти на майно та кошти боржника.

Постановою державного виконавця від 15.03.2023 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними, транспортний засіб оголошений в розшук, не виявлено протягом року.

Із відповіді держаного виконавця боржнику від 19.10.2023 року вбачається, що виконавче провадження ВП № 56581753 перебуває у стані завершеного відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», арешти з майна та коштів боржника не знято.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 39 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 37 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документу з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника включаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття решту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, станові, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту і майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. 4 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, визначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, ОСОБА_1 був стороною виконавчого провадження, під час здійснення якого на майно та кошти останнього як боржника було накладено арешт, який не був скасований після закінчення виконавчого провадження.

Вказані обставини порушують права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки він як законний власник позбавлений в повній мірі користуватись та розпоряджатись майном на власний розсуд.

Тому, суд приходить до висновку про наявність підстав необхідності скасування арешту з майна та коштів ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 261,353,354, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на бездіяльність державного виконавця про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати арешт майна боржника, що належить ОСОБА_1 , накладений згідно з постановою про арешт майна боржника від 27.07.2018 року винесеної Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №56581753.

Скасувати арешт коштів боржника, що належить ОСОБА_1 , накладений згідно з постановами про арешт коштів боржника від 11.08.2020 року, 17.08.2020 року, 05.01.2021 року, 19.01.2022 року винесених Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №56581753.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо скаргу не було подано.

Суддя -М. В. Богдан