Справа № 463/6954/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" березня 2024 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.
при секретарі Кафтан О.Ю.,
із участю: представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями, -
Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернулось до місцевого суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та в обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що на підставі заяви відповідача від 20.06.2018р. Личаківським відділом соціального захисту управління їй було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (субсидію) на період з 01.06.2018р. по 30.04.2019р. згідно Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848. У відповідності до цього нормативного документу передбачено, що громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема, про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарства (орендар, внутрішньо переміщена особа членів домогосподарства, які фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), їх соціального статусу; у разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства необхідно було подати нові заяву та декларацію.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача спеціаліст-юрисконсульт ОСОБА_1 позов підтримала повністю та посилалась на викладені у ньому обставини. Про присудження коштів до стягнення із відповідача ОСОБА_2 наполягала, оскільки вважала факт нарахування і отримання субсидії особою підтвердженим; що така форма звернення поштою із заявою є урегульована Положенням №848, стосовно монетизованої житлової субсидії шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, то повернень у державний бюджет перерахованих коштів для ОСОБА_2 як житлової субсидії не було; щодо пропуску строку позовної давності представник позивача заперечила, бо в жовтні 2021 року було виявлено факт зняття відповідача з реєстрації, потім із нею як телефоном, так і письмово були спроби добровільно урегулювати це питання, а тому на переконання ОСОБА_1 строк давності позивачем не пропущено.
З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позову управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями, - слід відмовити повністю через сплив строку позовної давності, - строку, в межах якого сторона позивача могла звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. По суті цивільного спору суд частково погоджується із позицією сторони позивача, що можна було б ставити питання про відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги, що за конкретною адресою було кимсь використано і про це документально позивачем доведено, але далі про отримання готівки відповідачем нічим не доведено і не підтверджено, а навпаки стороною відповідача спростовано; тому суд уважає позов частково підставним. Доходячи до питання прийняття судового рішення вцілому суд відмовляє за недоведеністю правильності позиції сторони позивача та за частковою безпідставністю з наступних міркувань і, при цьому суд виходить із далі встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин:
У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальними положеннями ЦПК України є обов`язком суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 20.09.2002 року по 28.09.2018 року була зареєстрованою за адресою у АДРЕСА_1 та по 11.09.2018 року була власником цієї квартири, коли відчужила у спосіб дарування сину, - про що ствердила у судовому засіданні (а. с. 8).
До часу зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідача за цією адресою була призначена житлова субсидія на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги за Заявою про призначення житлової субсидії та Декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 20.06.2018 року, що надійшло із Супровідною Заявою ОСОБА_2 у конверті поштою на адресу Відділу соціального захисту Личаківського району м. Львова 22.06.2018 року і про це мається вхідний №146 (а. с. 3, 4, 64, 65).
Згідно Рішення про призначення субсидії від 30.07.2018 року на неопалювальний період з червня місяця по вересень 2018 року включно щомісячно призначено для відшкодування витрат на оплату за житлово-комунальні послуги в сумі 298,37грн. уповноваженому заявнику ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 7).
Про наведене Рішення у судовому засіданні сторони увагу суду не наголошували, однак суд при цьому зважає на те, що відповідач ОСОБА_2 знала про його існування, а тим більше не заперечила про використання цієї суми як субсидії тоді за зареєстрованим місцем свого проживання.
Разом з тим суд звертає увагу, що у вказаному Рішенні узято за основу Довідку про доходи членів сім`ї за період 10/2017 03/2018, коли вірно відзначила відповідач, що в супровідній Заяві та, на її переконання однозначно підробленій, з невідомих причин вказано «Оригінал довідки про доходи від 01 листопада 2016 року»? У судовому засіданні представник позивача це спростовувала поясненням, що у випадку якщо пенсійне забезпечення в особи не змінювалось, тоді могла братись до уваги Довідка за попередній рік. До таких пояснень суд критично відноситься, оскільки вони жодним чином не спростовують питання чому є записані такі розбіжності в документах і що саме взято за основу, яку Довідку?
Із зазначеної суми 6134,78грн. за період з жовтня 2018 року по січень 2019 року було надано житлову субсидію для вказаного домогосподарства у вигляді субвенції шляхом перерахування коштів на рахунки організацій надавачів житлово-комунальних послуг і ця інформація відповідно мала б бути і була відображена у квитанція про оплату за житло. На роз`яснення суду про підтвердження чи спростування зазначених платежів та отриманих квитанцій про квартплату сином Ростиславом за адресою вже його власності відповідач ОСОБА_2 проігнорувала та, з тих питань не бажала заявляти жодних клопотань однаково, як на неодноразові пропозицію і роз`яснення суду про можливість (необхідність) призначення почеркознавчої експертизи стосовно її чи чужих підписів у Заявах про субсидію, чи про ймовірність звернення до поліції, якщо вона вбачає шахрайські відносно себе дії зі сторони уповноважених працівників позивача.
При цьому суд критикує таку позицію відповідача ОСОБА_2 та вважає її не цілком процесуально добросовісною. Також вона достовірно з попередніх звернень із заявами про призначення житлових субсидій за адресою у АДРЕСА_1 , оскільки самостійно це підтвердила у судовому засіданні про їх оформлення неодноразово до зняття з реєстраційного обліку та відчуження квартири, мала б знати і знала умову, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміна у складі осіб, які зареєстровані (фактично проживають), зміна в переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплата послуг на суму, що перевищує 50тис. гривень), - виникає обов`язок в особи протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Тому суд не бере до уваги банальне посилання відповідача на те, що це не було відчуження яке б оцінювалось в таку суму, а безкоштовне дарування, - при цьому суд констатує, що 11.09.18р. у результаті Договору дарування зазначеної квартири синові Ростиславу відбулась зміна обставин, які впливали на отриману житлову субсидію за цією адресою.
Однаково суд не може брати до уваги додаткові пояснення відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні 26.02.24р., оскільки такі нічим не підтверджені та клопотань про витребування стосовно цього знову ж таки від відповідача не надходило, - про те, що по структурі житлових субсидій у Києві шляхом верифікації (звірки) мали б виявити про її зняття з реєстраційного обліку та подальшу реєстрацію у м. Самбір та про оформлення її чоловіком у тому числі на неї житлової субсидії з жовтня 2018 року за іншою адресою у АДРЕСА_2 ; про те, що монетизована субсидія вцілому надходила на Головну Пошту м. Львова і далі розподілялась по районних відділеннях, що можливо призначені їй кошти були передані Личаківському відділенню Львова.
Однак, у наступному із лютого по квітень 2019 року житлову субсидію для вказаного домоволодіння на загальну суму 4546,49грн. із всієї спірної суми коштів було надано у вигляді монетизованої житлової субсидії шляхом перерахуванням цих коштів на банківський рахунок, відкритий для отримання пенсійних виплат і, як вказано позивачем з цього приводу повернення у державний бюджет перерахованих коштів житлової субсидії не було; однаково на запитання суду та відповідача представник позивача це ствердила у судовому засіданні, але про реальне отримання відповідачем ОСОБА_2 цієї суми коштів жодного підтвердження не надала.
Отже, представником позивача суду не доведено нічим хто і коли отримав монетизовану спірну суму субсидії в зазначеному розмірі.
Напротивагу цьому відповідач самостійно отримала та надала суду за спірний період і за цілий 2018 і 2019 роки довідки із Самбірського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) ГУ Пенсійного Фонду України у Львівській області, що готівкової субсидії вона за місцем проживання у м. Самбір від листоноші, ані у відділенні «Укрпошти» не отримувала і сума 4546,49грн. жодним чином у них не вказана; незначне збільшення розміру пенсій у березні-квітні 2019 року пов`язане виключно із доплатою індексації за відповідні місяці (а. с. 134 - 139).
Ураховуючи наведене суд приходить до переконання, що в тій частині позов управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями, - є цілком недоведеним і безпідставним, бо жоден доказ не свідчить про те, що із 01.02.2019 року вона отримала готівкові кошти як субсидію.
Тому на переконання суду саме від цієї дати слід вести відлік про сплив строку позовної давності до тих правовідносин сторін у цьому спорі, що суд знайшов як частково підставний позов.
Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до статей 260, 261 цього кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Оскільки судом установлено, що за лютий місяць 2019 року готівку Пенсійний у розмірі 1747,61грн. ОСОБА_2 як призначену і перераховану субсидію не отримувала у січні 2019р. для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у лютому 2019 року, тому саме 01.02.2019 року позивач Личаківський відділ соціального управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради мав би довідатись про порушення свого права і про особу, котра його порушила за період, що тому передував.
Підстав зупинення чи переривання перебігу позовної давності відповідно ст. ст. 263, 264 ЦК України судом не встановлено.
За ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; с плив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; я кщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як було зазначено раніше і вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, із поданих суду документів судом установлено, що згідно Акту №84 від 4 жовтня 2021 про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій було Личаківським відділом соціального управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виявлено порушення відповідачем ОСОБА_2 умов і вимог Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848, вирішено надати розрахунок надміру виплаченої субсидії за період з 01.10.2018 по 30.04.2019, - що виконано у формі таблиці від (16.11.2021 закреслено) 02.12.2021 (а. с. 9, 10).
За змістом вказаного Акту невідомо з яких джерел узято таку інформацію про численні порушення особою Положення, коли у додаток сформували аж 29.10.2021 12.20.15 Витяг про знятих з реєстрації у житловому приміщенні/будинку осіб (а. с. 8).
Тобто в загальному суд може дійти висновку, що перевірку уповноважені особи Личаківського відділу соцзахисту ЛМР лише у жовтні 2021 року зробили, саме по спливу рівно трьох років після зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 28.09.2018р.
Про наведені Повідомлення у судовому засіданні суду акцентувала увагу представник позивача ОСОБА_1 і доповнила, що телефоном із ОСОБА_2 ще зв`язувались тоді та вели переговори про добровільне урегулювання спірного питання, але на запитання суду чому 02.12.21, 13.01.22 і далі надсилались за адресою, де особа вже була знятою з реєстрації та їм про це було відомо, - відповіді не надала, а також нічим не підтвердила про отримання цих Повідомлень у відповідний час відповідачем, у тому числі за новою адресою її зареєстрованого місця проживання у АДРЕСА_2 .
У свою чергу відповідач ОСОБА_2 про наведені Повідомлення суду ствердила, що таких не отримувала і про ніякі переговори не пригадує.
Отже, стороною позивача суду не надано жодного належного і допустимого доказу (розписки) про отримання відповідачем наведеного листування у 2021- 2022 роках.
До місцевого суду Управління соціального захисту позов про стягнення коштів із ОСОБА_2 подало лише 14.08.2023 року, тобто по спливу більше чотирьох років після виникнення спірних правовідносин (а. с. 1).
Як у наявному в матеріалах справи письмовому зверненні, так і в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заперечила факт пропуску строку позовної даності в спірних правовідносинах опираючись на те, що перевірку можна було робити лише по закінченню періоду опалювального сезону і нарахувань субсидії по конкретному адресу, тобто в даному випадку про порушення з травня 2019 року було виявлено у жовтні 2021 року, надалі велась переписка і тому є перебіг строку, відтак, на переконання представника позивача строк позовної давності не було порушено; питання поновлення строку тому не ставила.
Суд не поділяє таку позицію сторони позивача та вважає її помилковою, оскільки прийшов до протилежного висновку виходячи із вище наведеного, а тому в позові відмовляє оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності; відповідно до процесуальних положень пов`язані з розглядом справи судові витрати покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 81, 82, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
У задоволенні позову управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених надміру за призначеними житловими субсидіями, - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 25 березня 2024 року повного судового рішення.

Суддя