справа № 179/1791/23
провадження № 2/179/188/24
У Х В А Л А

06 березня 2024 року смт.Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.

за участю секретаря Ахтієвої Р.С.

представника відповідача Кислого Є.І.

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» про зобов`язання сплатити заборгованість по орендні платі за користування земельними ділянками, -

ВСТАНОВИВ:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» про зобов`язання сплатити заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками.

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 просив залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, оскільки не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін в ЄСІТС, не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, а також в позовній заяві не зазначено відомості про вжиття або не вжиття заходів забезпечення позову. Також зазначив, що позивач зловживає своїми процесуальними правами та безпідставно намагається зобов`язати ОСОБА_3 який є одним із засновників (учасників) ТОВ «Агро-Овен», сплатити йому заборгованість по орендній платі у розмірі 219896 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив провести підготовче засідання без його участі.

Вислухав пояснення представника відповідача, суд дійшов наступних висновків.

За змістом п.1 ч.2 ст.200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд має право постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Загальні підстави для залишення позову без розгляду визначені частиною першою ст.257 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 23.10.2023 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, та позивачу надано строк для усунення недоліків, який не повинен перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 27.11.2023 року позивачу було продовжено строк для усунення недоліків на 10 днів.

Оскільки позивачем були усунені недоліків позовної заяви у визначений судом строк, суд прийняв позовну заяву до розгляду та ухвалою від 25.01.2024 року відкрив провадження у справі.

Суд звертає увагу на те, що надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно з висновками, викладеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

В рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Тому судді повинні уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі, адже суди помилково визнають такими, що дають підстави для повернення позовних заяв ті обставини, зокрема, щодо незазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; не наведення попереднього (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутність власного підтвердження позивачем про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, підстави звільнення позивача від сплати судового збору, адже зазначені обставини можуть бути з`ясовані судом на наступних стадіях процесу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при реалізації положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Як свідчить позиція Верховного Суду у численних справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Разом з тим, представником позивача не наведено обставин, які б давали суду підстави вважати, що позивач вчиняє дії, які можуть бути кваліфіковані як зловживання правом.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду, а тому у задоволенні клопотання представника позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст.198-200, 257, 260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» Кислого Є.І. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» про зобов`язання сплатити заборгованість по орендні платі за користування земельними ділянками відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Кравченко