Справа № 367/2795/24
Провадження №2-з/367/77/2024
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

26 березня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі: головуючого судді Чернової О.В., за участі секретаря Шлейко В.Ю., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний реєстратор відділу ЦНАП Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко Валентина Анатоліївна, Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клімішина Мар`яна Ігорівна, про вжиття заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1 до подачі позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони будь-яким особам вчинення у будь-який спосіб реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та/або обтяження у будь-який спосіб права власності на нерухоме майно (у тому числі купівля-продаж, дарування, застава (іпотека), міна, тощо), інших речових прав на нерухоме майно, звернення стягнення на майно, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що 18.04.2014 року укладено Договір про спільну діяльність між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в особі за довіреністю - ОСОБА_5 , що приєднались до договору про спільну діяльність від 30.07.2013 року.

Умови укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в особі за довіреністю - ОСОБА_5 , Договору про спільну діяльність з боку заявника виконані в повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами 25.11.2014 року Актом звірки внесених учасниками внесків у спільну діяльність згідно договору про спільну діяльність, Актом розподілу площ житлового будинку та приймання-передачі квартир від 10.12.2014 року, та виданою заявнику заявою про повне внесення внеску за квартиру АДРЕСА_2 , посвідчену приватним нотаріусом, що є підставою для реєстрації права власності та внаслідок чого ОСОБА_1 стала володільцем вказаної квартири.

З метою реєстрації права власності на належну ОСОБА_1 вищезгадану квартиру, було отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме манно, зі змісту якої заявнику стало відомо, що державним реєстратором Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко Валентиною Анатоліївною внесено запис до Державною реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на належну ОСОБА_1 , раніше згадану квартиру ОСОБА_2 (номер запису 52272722).

Підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69918368 від 26.10.2023 року, державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко Валентиною Анатоліївною.

Заявник вважає, що взяті для реєстрації документи є невідомого походження, суперечать раніше укладеному між ОСОБА_4 , в особі за довіреністю - ОСОБА_5 з ОСОБА_1 . Договору про спільну діяльність.

З метою захисту майнових прав заявник звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного реєстратора, за результатами розгляду якої було видано наказ №714/5 від 18.03.2024 року про задоволення скарги, та визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 26.10.2023 року №69918368 державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко Валентини Анатоліївни, виконання даного наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

Однак, листом від 19.03.2024 року за №42005/33.1.1/31-24 Міністерство юстиції України повідомило, що виконання наказу про анулювання оскаржуваного рішення виявилось неможливим, оскільки щодо квартири було прийнято наступне рішення від 15.03.2024 року №72091123 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клімішиної М.І. на підставі якого право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 15.03.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Клімішиною М.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1352, яке не оскаржувалось заявником та не анульовано Наказом.

Підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72091123 від 15.03.2024 року, на підставі договору дарування №1352, виданого 15.03.2024 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клімішиною М.І..

Заявник вважає, що недобросовісні дії, які вчиняються відносно оскаржуваної квартири свідчать про їх навмисний характер, направлений на позбавлення позивача власності на спірну квартиру та перешкоджання у поновленні її законних прав.

Враховуючи викладене, у заявника виникла необхідність у захисті своїх прав в судовому порядку шляхом подання позову про оскарження договору дарування №1352, виданого 15.03.2024 року приватним нотаріусом Бучанського нотаріального округу Київської області Клімішиною М.І.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову не перешкоджає розгляду цього питання.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із наданих доказів, 18.04.2014 року укладено Договір про спільну діяльність між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в особі за довіреністю - ОСОБА_5 , згідно якого сторони зобов`язалися шляхом об`єднання своїх зусиль спільно діяти для будівництва другої черги п`ятисекційного дев`ятиповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями торгівельно-сервісного комплексу та паркінгу за адресою АДРЕСА_3 та його подальшої експлуатації. Згідно розділу ІІІ «Частки учасників» частка ОСОБА_1 визначена як квартира будівельний номер 183 загальною площею 45 житловою площею 22, 1 житлова кімната, на 5 поверсі.

На підтвердження виконання умов укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Договору про спільну діяльність надано підписаний сторонами 25.11.2014 року Акт звірки внесених учасниками внесків у спільну діяльність згідно договору про спільну діяльність від 18.04.2014 року, згідно якого внесено внески повністю на 100%; Акт розподілу площ житлового будинку та приймання-передачі квартир від 10.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_1 розподілено квартиру АДРЕСА_4 ; заявою ОСОБА_4 про повне внесення внеску та прохання зареєструвати право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , та видати на її ім`я свідоцтво про право власності, посвідченою 28.07.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С., зареєстрованою в реєстрі за №1372.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 24.10.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 , а 15.03.2014 року здійснено державну реєстрацію. Права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 15.03.2024 року.

Наказом Міністерства юстиції України №714/5 від 18.03.2024 року «Про задоволення скарги» визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 26.10.2023 року №69918368 державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко Валентини Анатоліївни, виконання даного наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

Листом від 19.03.2024 року за №42005/33.1.1/31-24 Міністерство юстиції України повідомило, що виконання наказу про анулювання оскаржуваного рішення виявилось неможливим, оскільки щодо квартири було прийнято наступне рішення від 15.03.2024 року №72091123 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клімішиної М.І. на підставі якого право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 15.03.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Клімішиною М.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1352, яке не оскаржувалось заявником та не анульовано Наказом.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 2 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 02 грудня 2006 року вказано, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст.152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 02 грудня 2006 року, міститься роз`яснення, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначено в п.4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року №4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом позову є захист майнових прав позивача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про забезпечення позову у вигляді заборони проведення реєстраційних дій щодо спірного майна є співмірними із заявленими в майбутньому позовними вимогами.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

За приписами ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Оскільки заявником не надано доказів щодо відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання рішень, тощо, стосовно власника спірної квартири ОСОБА_3 , що може призвести до звернення стягнення на спірний об`єкт нерухомості, та в подальшому ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини вимог заяви про забезпечення позову.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнень чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний реєстратор відділу ЦНАП Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко Валентина Анатоліївна, Приватний нотаріус Бучанського районного Нотаріального округу Київської області Клімішина Мар`яна Ігорівна, про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та розпорядження (у тому числі вчинення інших дій, пов`язаних із передачею майна) спірної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 151, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний реєстратор відділу ЦНАП Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Червоненко Валентина Анатоліївна, Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Клімішина Мар`яна Ігорівна, про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позову,- задовольнити частково.

Заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_5 будинок 118/19.

В задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову, - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що за приписами ч.4 ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію ухвали суду направити до відома сторонам по справі, державному реєстратору до виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Чернова