ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/8094/21 Номер провадження 22-ц/814/115/24Головуючий у 1-й інстанції Бородіна О.В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів Пилипчук Л.І., Триголова В.М..,

при секретарі Андрейко Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року в складі судді Бородіної О.В., по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної Олени Сергіївни, стягувач ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної Олени Сергіївни, стягувач ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31 травня 2013 року по справі 642/3417/2013ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) на дитину, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22 квітня 2013 року.

16 листопада 2021 року ОСОБА_2 отримав від Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) лист від 08 листопада 2021 року №136308, відповідно до якого Старшим державним виконавцем Шеіною О.С. повідомляється про наявність у ОСОБА_2 на 28 жовтня 2021 року заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 189572,00 грн. при примусовому виконанні ВП №39267414 з виконання виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25 червня 2013 року виданого Ленінський районний суд м. Харкова.

До вказаного листа було додано Розрахунок від 28 жовтня 2021 року №19/130948 заборгованості по аліментам ВП №39267414 згідно виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25 червня 2013 року за період з 31 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року, в якому повідомляється, що розрахунок складений на підставі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та договору купівлі-продажу від 28 січня 2021 року, що посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 . Сума доходу боржника склала 704250,00 грн, розмір аліментів складає 176062,50 грн.

Так, 28 січня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ребровою І.С. Відповідно до цього договору, ОСОБА_2 продав ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за суму 704250,00 грн, що за курсом долара НБУ станом на 28.01.2021 року складає 25000,00 доларів США.

Вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 16 червня 1999 року, реєстровий №3-1770.

Відповідно до Розрахунку, проведеного старшим виконавцем ОСОБА_7 кошти, отримані боржником від відчуження нерухомого майна були включені до доходів, з яких утримуються аліменти, що призвело до виникнення у ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 28 жовтня 2021 року становить 189572,00 грн.

Разом з тим, скаржник вважає, що вказаний розрахунок заборгованості від 28 жовтня 2021 року №19/130948 по аліментам ВП №39267414 згідно виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25 червня 2013 року за період з 31 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року здійснений з порушенням положень ст. 81, ч. 1 ст. 195 СК України та п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, та підлягає скасуванню.

Просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної О.С. щодо складання розрахунку заборгованості № 19/130948 від 28 жовтня 2021 року по аліментам ВП №39267414, згідно виконавчого листа № 642/3417/13-ц від 25 червня 2013 року за період з 31 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року;

визнати неправомірними включення до доходів ОСОБА_2 грошових коштів, отриманих від продажу житлового будинку знадвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , для визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження №39267414;

скасувати розрахунок заборгованості №19/130948 від 28 жовтня 2021 року по аліментам ВП № 39267414 згідно виконавчого листа № 642/3417/13-ц від 25 червня 2013 року за період з 31 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 рокускаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної О.С., стягувач: ОСОБА_8 задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної О.С. у виконавчому провадженні ВП №39267414 в частині визначення суми заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 за період з 31 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року, викладеної в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28 жовтня 2021 року №19/130948 з використанням для своїх розрахунків даних щодо грошових коштів, отриманих ОСОБА_2 від продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Скасувати розрахунок заборгованості №19/130948 від 28 жовтня 2021 року по аліментам ВП № 39267414 згідно виконавчого листа № 642/3417/13-ц від 25 червня 2013 року за період з 31 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою суду її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Просило зазначену ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Позиція сторін

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження розрахунку, оскільки він був проведений ще 03 вересня 2021 року, тоді як скарга була подана в листопаді. Зазначає, що скаржник та його представник підробили документи, а саме копію її паспорта та виконавчого документа, оскільки боржник не міг мати оригіналів даних документів, щоб завірити копії. Також звертає увагу суду, що при розгляді справи засновано висновки Верховного Суду викладені в постанові за 2021 рік по справі № 758/10761/13-ц та не взято до уваги практику Верховного Суду за 2020 рік по справі № 234/15413/17. Крім того, на її думку задоволення скарги боржника суттєво порушує права дитини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 39267414 з виконання виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25 червня 2013 року виданого Ленінський районний суд м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на дитину, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22 квітня 2013 року.

За заявою стягувача ОСОБА_8 старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіною О.С. здійснено розрахунок від 28 січня 2021 року №19/130948 заборгованості по аліментам ВП №39267414 згідно виконавчого листа №642/3417/13-ц від 25 червня 2013 року за період з 31 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», з якого вбачається, що розрахунок складений на підставі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та договору купівлі-продажу від 28 січня 2021 року, що посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 . Сума доходу боржника склала 704250,00 грн, розмір аліментів складає 176062,50 грн.

Станом на 27 жовтня 2021 року борг по аліментах за боржником складає 189572 грн.

28 січня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ребровою І.С. Відповідно до цього договору, ОСОБА_2 продав ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за суму 704250,00 грн, що за курсом долара НБУ станом на 28 січня 2021 року складає 25000,00 доларів США.

Вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 16.06.1999 року, реєстровий №3-1770.

Позиція апеляційного суду

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частинами 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При розгляді даної колегія суддів приймає до уваги висновки Верховного Суду викладені в постановах від 25 січня 2021 року у справі №758/10761/13-ц,від 22 грудня 2021 року у справі № 359/6235/18.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини 3 статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується КМУ.

У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається зокрема і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.

Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу, отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Тлумачення наведених вище норм права дає підстави для висновку, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 січня 2021 року в справі №758/10761/13-ц, відступивши від правового висновку Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2020 року у справі 234/15413/17 про те, що дохід від відчуження належного боржникові нерухомого майна, набутого ним до укладення шлюбу та народження дитини, відноситься до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а тому на такий дохід може бути здійснено нарахування аліментів у межах виконавчого провадження.

За вказаних обставин застосуванню підлягає саме позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 січня 2021 року в справі №758/10761/13-ц, що спростовує посилання ОСОБА_1 на однобічність застосування судом практики Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги правову позиції Верховного Суду, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про неправомірність дій державного виконавця щодо розрахунку розміру аліментів з врахування вартості проданого житлового будинку, оскільки отримані від продажу кошти є грошовим еквівалентом вартості проданого будинку, а не доходом ОСОБА_2 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що доводити апеляційної скарги не спростовують зазначені висновки.

Також суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на порушення ОСОБА_2 строку на звернення зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки останній оскаржує розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 28 жовтня 2021 року, який був направлений поштою боржнику 08 листопада 2021 року. В скарзі ОСОБА_2 зазначає. що зазначений розрахунок отримав 16 листопада 2021 року та в десятиденний строк звернувся до суду з відповідною скаргою. Зазначені обставини не спростовані стягувачам.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 березня 2024 року

Головуючий С.А. Гальонкін

Судді Л.І. Пилипчук

В.М. Триголов