Справа № 462/2562/24
УХВАЛА

26 березня 2024 року м. Львів

суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши заяву представника АТ «Райффайзен Банк» Теленик О.А. про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача достроково заборгованості за заявою-договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-111100106 від 25.10.2021 року в сумі 89 649,37 грн.

Одночасно із поданням позову представник позивача подала до суду заяву про забезпечення позову у цивільній справі, у якій вона просить забезпечити позов шляхом накладення арешту та забороні відповідачу ОСОБА_1 відчужувати у будь який спосіб нерухоме майно, а саме: 1/1 частку квартири АДРЕСА_1 , та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності.

Як обгрунтування необхідності забезпечення позову зазначає, що заявлені вимоги мають значний розмір та враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, в тому числі після пред`явлення досудових вимог та позову, заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони відповідачу ОСОБА_1 відчужувати у будь який спосіб зазначене нерухоме майно є адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи (в т.ч. шляхом укладення як реальних, так і фіктивних правочинів) з метою подальшого приховання та унеможливлення його реалізації, в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчими документами.

Заява про забезпечення позову розглядається згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву представника АТ «Райффайзен Банк» про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1,2 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У своїй позовній заяві АТ «Райффайзен Банк» просить стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача 89 649,37 грн. заборгованості та 3 028 грн. судових витрат.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими представник позивача вважає, що захист прав, свобод та інтересів позивача буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть ним при цьому понесені.

Крім того, представник позивача посилається лише на загальні підстави для накладення арешту на майно та заборони вчинення дій, а саме те, що не забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення; переконливих доводів щодо причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності, тощо, представник не навела.

Разом із тим, даних щодо дійсної і реальної загрози відчуження майна відповідачем ОСОБА_1 та невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять.

Виходячи із доданої до заяви про забезпечення позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира на яку представник позивача просить накласти арешт належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка не є стороною у справі.

Крім цього, суд зауважує, що до заяви не додано доказів на підтвердження доводів представника позивача про те, що дівоче прізвище відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 .

Твердження позивача про те, що належне відповідачу майно та кошти можуть бути в будь який момент відчужені відповідачем, є припущенням, що не грунтується на конкретних фактах.

При цьому, наявність самого по собі вищевказаного позову не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, оскільки предметом позову є стягнення коштів в сумі 89 649,37 грн.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (постанова Верховного Суду від 21.01.2021 року у справі № 924/881/16 (924/811/20).

Враховуючи наведене вище, суд дійшов переконання, що матеріали заяви представника АТ «Райффайзен Банк» не містять жодних доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачки ОСОБА_1 від виконання в майбутньому судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Враховуючи інтереси усіх учасників процесу, співмірність способів забезпечення позову із предметом спору, суд дійшов висновку, що у заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст. 149,153 ЦПК України,

постановив:

відмовити у задоволенні заяви представника АТ «Райффайзен Банк» Теленик О.А. про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: І.С. Мруць