КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2433/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на спадкове майно, -

установив:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 був власником садового будинку, площею 127,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з березня 2015 року проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, брали участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, на спільні кошти підтримували належний стан садового будинку, необхідний для проживання в ньому, проводили поточний ремонт, спільно займались садівництвом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок звернулась ОСОБА_2 , яка просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, як спадкоємиці четвертої черги спадкування. Інші спадкоємці відсутні.

Постановою від 26 червня 2023 року ПН КМНО Малахов А.С. , розглянув заяву ОСОБА_2 та відмовив останній у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про спадщину за законом на садовий будинок.

Вважає, що її порушене право підлягає судовому захисту у обраний нею спосіб.

Просила суд, встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з ОСОБА_3 з березня 2015 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на садовий будинок площею 127,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з ОСОБА_3 з березня 2015 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на садовий будинок площею 127.8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням порушено його права та законні інтереси, подав апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року, оскільки на його думку рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що у 2022 році він звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на садовий будинок загальною площею 127,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

У даній позовній заяві ОСОБА_1 заперечує приналежність садового будинку до ОСОБА_3 , який ніколи не був членом ОК «Магнолія», а також зазначає, що саме він, ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки та садового будинку, проте його право як користувача земельної ділянки порушується незаконною реєстрацією права власності на садовий будинок за ОСОБА_3 .

Тобто, із доводів ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_3 ніколи не проживав у спірному садовому будинку та ніколи фізично не мав відношення до нього.

Оскаржуване рішення в частині встановлення спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за досить тривалий період (2015-2022 роки) саме у спірному садовому будинку, який перебуває у користуванні ОСОБА_1 та розташований на земельній ділянці, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 як члена ОК СДК «Ентузіаст», порушує права та інтереси останнього, оскільки ставить його в нерівне становище по відношенню до правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 у судовій справі про оскарження права власності ОСОБА_3 на садовий будинок.

Крім цього, апелянт надав низку доказів, які свідчать про те, що у встановлений судом період з березня 2015 року по вересень 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не могли проживати постійно у спірному садовому будинку.

Щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на садовий будинок зазначив, що звертаючись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_2 не надала жодного документа, що підтверджує наявність у ОСОБА_3 нерухомого майна, а приватний нотаріус не перевірив склад такого майна та наявність/відсутність заборон або арештів, зокрема шляхом доступу до реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого очевидно б дізнався про наявність арешту на садовому будинку за ухвалою суду від 15 грудня 2022 року у справі за вказаним вище позовом ОСОБА_1 по ОСОБА_3 .

Просив скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 червня 2023 року ПН КМНО Малахов А.С. відмовив ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок за заявою від 26 червня 2023 року у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до звіту про ринкову вартість нерухомого майна, садового будинку площею 127,80 кв.м з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки склала 2068073 грн.

Згідно до листа Обслуговуючого кооперативу «Магнолія» на запит адвоката Баховського М.М. від 17 липня 2023 року повідомлено про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з березня 2015 року і до смерті ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , мали спільний бюджет, вели спільне господарство, брали участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, за спільні кошти підтримували належний стан садового будинку, проводили ремонт, спільно займались садівництвом та городництвом.

Згідно до копії спадкової справи №7/2023, заведеної ПН КМНО Малаховим А.С. , ОСОБА_2 повідомила про те, що є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , оскільки проживала із спадкодавцем протягом шести років.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним спадкоємцем на момент смерті ОСОБА_3 була ОСОБА_2 , яка проживала з померлим однією сім`єю, 03 травня 2023 року звернулась до ПН КМНО Малахова А.С. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи №7/2023,інформаційною довідкою із Спадкового Реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03 травня 2023 року.

Проте повністю з висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Як встановлено колегією суддів, у 2022 році, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на садовий будинок загальною площею 127,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, Дарницьким районним судом м. Києва відкрито загальне позовне провадження у справі №753/13711/22.

Позовні вимоги у вказаній вище справі ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що реєстрація права власності на садовий будинок відбулась незаконно, оскільки ОСОБА_3 , на відміну від ОСОБА_1 , ні коли не був членом ОК «Магнолія» та не має жодного відношення до садового будинку, реєстратору подано неповний пакет документів, що необхідний для реєстрації права власності на будинок, збудований до 05 серпня 1992 року, а порушене право ОСОБА_1 захищає як член ОК СДК «Ентузіаст» та дійсний користувач земельної ділянки під спірним садовим будинком.

15 грудня 2022 року у вказаній вище справі Дарницьким районним судом м. Києва було забезпечено позов та накладено арешт на спірний садовий будинок.

22 грудня 2022 року інформацію про відповідну ухвалу суду було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, ОСОБА_1 правомірно розраховував на те, що саме за результатами розгляду справи №753/13711/22 за його позовом, суд вирішить питання про обґрунтованість/безпідставність позову та у випадку задоволення позову відновить порушене право позивача шляхом скасування незаконної реєстрації права власності на будинок.

Проте, 13 листопада 2023 року, право власності на садовий будинок за оскаржуваним рішенням, всупереч ухвали про арешт такого будинку в іншій справі, вже зареєстровано за ОСОБА_2 , а тому ефективне відновлення порушеного права ОСОБА_1 не може бути досягнуто у судовій справі №753/13711/22 за його позовом.

Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Пунктами 4.16, 4.18, 4.19 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Отже, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, яким було визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на садовий будинок площею 127,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, зазначений садовий будинок знаходився під арештом на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року, обтяження було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 грудня 2022 року.

Верховний Суд своєю постановою від 02 березня 2021 року (справа №334/4340/18), залишив без змін постанову Запорізького апеляційного суду, якою в свою чергу скасовано рішення районного суду та відмовлено у вимозі про визнання права власності на спадкове майно через наявність арешту на майно в іншій судовій справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року підлягає скасуванню в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Крім цього, згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Разом з тим, апеляційне провадження в частині оскарження рішення суду першої інстанції щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає закриттю у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Так, відповідно до вказаної норми, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Так, встановлення оскаржуваним рішенням факту проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з ОСОБА_3 з березня 2015 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 жодним чином не зачіпає прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 .

Як зазначив ОСОБА_1 , він оскаржує встановлення факту лише тому, що факт спільного проживання встановлено саме у спірному будинку, який фактично знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , а не у будь-якому іншому місці.

При цьому, посилався на ймовірне місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та на ймовірне місце проживання ОСОБА_3 за життя, за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з тим, суд в оскаржуваному рішенні, зокрема в його резолютивній частині не встановлював факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірному садовому будинку, а лише дослідив і послався на наявний в матеріалах справи лист ОК «Магнолія», наданий на запит представника ОСОБА_2 - адвоката Баховського М.М. від 17 липня 2023 року, в якому і було вказано про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в спірному садовому будинку.

За таких обставин, апеляційне провадження в частині оскарження рішення суду першої інстанції щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу слід закрити.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 21740 грн.

Оскільки колегія суддів апеляційної інстанції ухвалила нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на садовий будинок, то остання повинна компенсувати ОСОБА_1 судові витрати понесені ним за оскарження рішення суду в даній частині у розмірі 20130 грн.

Керуючись ст.ст. 7,362,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на садовий будинок за адресою АДРЕСА_1 , скасувати ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційне провадження в частині оскарження рішення суду першої інстанції щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 20130 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 25 березня 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба