СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1117/23
Провадження №2/547/53/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.С.Перекопної,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката С.С.Лисенко (у режимі відеоконференції),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у залі судових засідань № 2, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" про стягнення заборгованості з орендної плати, інфляційних втрат і пені за договором оренди землі, про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача ТОВ "ДВК Агро" про стягнення 8700,00 грн не сплаченої за 2022 рік орендної плати, 333,57 грн інфляційних втрат, 0,75 грн штрафних санкцій і 8700,00 грн не сплаченої за 2023 рік орендної плати, 5000,00 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що за договором оренди землі від 08.12.2020 відповідач користується належною позивачеві на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер :00:003:0362, площею 2 га, на території Семенівського району Полтавської області. Орендна плата сплачується у грошовій формі у розмірі 12,98 % від суми 33505,84 грн нормативної грошової оцінки земельної ділянки щороку, але не пізніше 31 грудня поточного року. Відповідач не сплачував позивачеві орендну плату у 2022 і у 2023 роках. Відповідач не сплатив кошти на письмову вимогу позивача, яку отримав 16.09.2023. Позивач докладає значних зусиль до захисту своїх прав.

22.11.2023 визначено головуючого у справі суддю Л.М.Самойленко. Провадження у справі нею не відкривалося.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1070/0/15-23 від 21.11.2023 суддю ОСОБА_2 первинного головуючого суддю у цивільній справі відряджено до Баранівського районного суду Житомирської області строком на 1 рік із 04.12.2023.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2023 головуючим суддею у справі визначено В.Ф.Харченка.

Ухвалою від 21.12.2023 прийнято справу до провадження судді В.Ф.Харченка, визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 06.02.2024 о 13 год. 30 хв.; запропоновано відповідачеві, зокрема, у 15-денний строк подати відзив на позов.

13.01.2024 відповідач копію ухвали суду від 21.12.2023, позовної заяви з додатками, судової повістки на 06.02.2024 отримав за своїм місцезнаходженням, що є належним врученням відповідачеві судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с. 34). В установлений судом строк письмовий відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав.

Станом на 06.02.2024 суд не отримував відзив на позов чи будь-яких заяв, клопотань тощо від відповідача.

06.02.2024 через неявку у судове засідання сторін (їх представників) відкладено судове засідання до 20.03.2024 о 11 год. 20 хв.

20.03.2024 у судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю. Через другу неявку відповідача у судове засідання і відсутність відзиву на позов просила ухвалити заочне рішення. Повідомляє, що відповідач не з`являється до судів на жодну із аналогічних справ. Відповідач не сплатив орендну плату за 2 роки. На письмову вимогу про сплату не відреагував. Стягнення моральної шкоди вважає допустимим на підставі загальних положень Цивільного кодексу України, а саме ст. 23. Тривалість порушення права позивача є значною. Позивач обґрунтовано розраховував на отримання орендної плати як доходу за передачу відповідачеві в оренду своєї землі.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву чи пояснень на позов не складав. Про судове засідання повідомлений належним чином 08.02.2024 через електронний кабінет (а.с. 44, 45).

Ураховуючи зазначені обставини, відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 1, 4 ст. 223, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), суд 20.03.2024 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності позивача і за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вислухавши представника позивача, вивчивши наявні у справі дані і докази, суд встановив таке.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 235483685 від 04.12.2020 і Відповіді № 436688 від 06.02.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухому майно позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2 га на території Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер :00:003:0362; орендарем цієї земельної ділянки упродовж 08.12.2020 08.12.2035 є відповідач ТОВ "ДВК "Агро" за договором оренди землі б/н від 08.12.2020 від (а.с. 13-16, 35-37).

Згідно договору оренди землі б/н від 08.12.2020 позивач передав вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення в оренду відповідачеві на строк 15 років; нормативна грошова оцінка земельної ділянки 335050,87 грн за 1 га; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8700,00 грн за рік, що складає 12,98 % нормативної грошової оцінки 1 га ріллі по району; орендна плата сплачується за мінусом податку на доходи фізичних осіб та військового збору; орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року; у разі несвоєчасної сплати орендної плати у визначені строки справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с. 14, 15).

Отже між сторонами укладено договір оренди землі.

Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України "Про оренду землі").

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 1 Закону України "Про оренду землі").

Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі").

Орендна плата справляється у грошовій формі (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про оренду землі").

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про оренду землі").

У разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (ст. 36 Закону України "Про оренду землі").

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК).

Щодо орендної плати та пов`язаних з цим розрахунків

За умовами договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2022 рік не пізніше 31.12.2022, складає 12,98 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки 33505,87 грн, що складає 8700,00 грн.

За умовами договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2023 рік не пізніше 31.12.2023, складає 12,98 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки 33505,87 грн, що складає 8700,00 грн.

08.09.2023 позивач надіслав відповідачеві лист з вимогою сплатити орендну плату 8700,00 грн за 2022 рік до 10.10.2023. Лист отримано відповідачем 16.09.2023 (а.с. 19-21).

Судові не надано відомостей про надання відповіді на це лист.

Спір між сторонами виник внаслідок стверджуваної позивачем несплати відповідачем орендної плати за 2022 рік у сумі 8700,00 грн і орендної плати за 2023 рік у сумі 8700,00 грн. Вказані суми є 12,98 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки у сумі 33505,87 грн. Також саме 8700,00 грн визначено як щорічний розмір орендної плати за кожен календарний рік, що має бути сплачена не пізніше 31 грудня поточного року.

Судові не надано доказів здійснення цих платежів відповідачем позивачеві за користування земельною ділянкою у 2022 році і у 2023 році.

Відтак позовні вимоги у цій частині є законними і обґрунтованими. Суд задовольняє цю частину позовних вимог.

Відповідач не оспорив розрахунок у частині обрахунку сплати боргу з орендної плати у сумі 8700,00 грн за 2022 рік у період 01.01.2023 10.11.2023 з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 333,57 грн. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості розрахунку інфляційних втрат.

Відтак позовна вимога у цій частині також є законною і обґрунтованою. Суд задовольняю цю частину позовних вимог.

З таких самих підстав суд задовольняє позовну вимогу про стягнення пені у сумі 0,75 грн як 0,01 % пені несплаченої 8700,00 грн орендної плати за 2022 рік за період 01.01.2023 10.11.2023.

Всього суд стягує з відповідача на користь позивача 17734,32 грн (8700,00 + 333,57 + 0,75 + 8700,00).

Щодо моральної шкоди

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що скільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК).

Вказана підстава стягнення моральної шкоди перебуває у підрозділі 2 "Недоговірні зобов`язання" книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України.

Натомість у цій справі спір між сторонами виник щодо неналежного виконання договору оренди землі у частині несплати орендної плати, як неналежного виконання договірного зобов`язання. Не з недоговірного зобов`язання.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц викладена правова позиція, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК і статей 4 та 22 Закону "Про захист прав споживачів" навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2023 у справі N 496/1691/19 зазначив, що тлумачення статті 23 ЦК свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання "особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав". Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 в справі N 216/3521/16-ц (провадження N 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2022 у справі N 569/20510/19 (провадження N 61-13787св20).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК).

Відтак суд повністю задовольняє позов у частині стягнення 5000,00 грн моральної шкоди.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач є ветераном-учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_1 від 17.06.2015 (а.с. 11).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").

Отже позивач звільнений від сплати судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви фізичною особою майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак належна до сплати сума судового збору із задоволеної судом позовної вимоги майнового характеру на суму 17734,32 грн + 5000,00 грн складає 1211,20 грн ((17734,24 + 5000,00) 1,0 % ? 3028,00 0,4).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272-274, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 8700,00 грн не сплаченої за 2022 рік орендної плати, 333,57 грн інфляційних втрат, 0,75 грн пені, 8700,00 грн не сплаченої за 2023 рік орендної плати за договором оренди землі б/н від 08.12.2020, а всього 17734,32 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 5000,00 грн моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" 1211,20 грн судового збору на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" (місцезнаходження: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, Семенівська ОТГ, с. Новий Калкаїв, вул. вул.Гагаріна, 31; ідентифікаційний код 41256598).

Повне рішення складене 25.03.2024.

Суддя В.Ф.Харченко