РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року

м. Рівне

Справа № 562/3356/23

Провадження № 22-ц/4815/137/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року у складі судді Мички І. М., ухвалене в м. Здолбунів Рівненської області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про розірвання договору оренди землі. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :01:004:0142, площею 2,00 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Глинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. Згідно договору оренди землі №б/н від 06.04.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», товариство прийняло у ОСОБА_1 у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0142, площею 2,00 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Глинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, строком на 7 років зі сплатою орендної плати в грошовій формі, яка сплачується до 31 січня року, наступного за звітним. Разом з тим, відповідач систематично порушував умови договору і не сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою. Так, за 2021 і 2022 роки взагалі не оплатив позивачу орендної плати. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з порушенням відповідачем суттєвих умов договору оренди землі, які передбачені Законом України « Про оренду землі». Просила розірвати договір оренди землі № б/н від 06.04.2015 року, укладений між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», як орендарем, щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0142, площею 2,00 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Глинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року вказаний позов задоволено. Розірвано договір оренди землі № б/н від 06.04.2015 року, укладений між ОСОБА_1 як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» як орендарем щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0142, площею 2,00 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Глинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Здолбунівського районного управління юстиції Кравчук А.О. номер запису про інше речове право 9945482 від 05.06.2015 року, із внесенням відомостей щодо розірвання даного договору оренди землі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стягнуто з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073, 60 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване гарантованим законом правом власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, та обґрунтоване тим, що оскільки відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується земельними ділянками позивача, при цьому не виконуючи своїй зобов`язань по сплаті орендної плати, що є істотним порушенням умов договору. Судом враховано, що неналежне виконання умов договору в частині сплати орендної плати, яке мало місце у 2021 та 2022 роках, а тому є систематичним, є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про те, що з його боку мало місце систематичне (два і більше разів) невиконання умов договору оренди, укладеного з позивачкою. В частині сплати їй орендної плати за користування земельними ділянками. Звертає увагу на факт виконання договорів, зокрема шляхом сплати орендодавцю орендарем орендної плати за користування земельними ділянками, що підтверджується платіжними документами, зокрема платіжними інструкціями від 24.12.2021р., 12.12.2022р., 29.08.2023р., які були долучені товариством до відзиву на позовну заяву та яким суд не дав належної оцінки. Зауважує, що позивачці сплачувалася орендна плата навіть у більшому розмірі, ніж це передбачено умовами договору, на підтвердження чого надає розрахунок. Покликаючись на те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено факту систематичної несплати орендної плати, а тому відсутні передбачені ст. 141 ЗК України підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :01:004:0142, площею 2,00 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Глинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області.

Відповідно договору оренди землі №б/н від 06.04.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», Товариство прийняло у строкове платне користування земельну ділянку ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:004:0142, площею 2,00 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Глинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, строком на 7 років зі сплатою орендної плати в грошовій формі, яка сплачується до 31 січня року, наступного за звітним.

Згідно з п.4.1 Договору оренди від 06.05.2015 року за кожен рік використання землі орендар виплачує оренду плату у грошовій формі в розмірі 7080,16 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не 31 січня року, наступного за звітним (п.4.3.1 Договору) .

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.

Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч.1 ст.407 ЦК України).

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За правилами ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 1 ст.90 ЗК України передбачено право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

У відповідності до ч.1, 2 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно положень Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Окрім того, згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила розірвати вказаний договір оренди землі, що укладеним між нею та відповідачем, обґрунтовуючи тим, що з боку відповідача має місце систематична несплата орендної плати.

Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.21Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Положеннями ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з частиною 3ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 12.3 договору оренди землі, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Частинами 1,2 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є : об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно з ч.1.2 ст.21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст.24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13,15,21Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання договору оренди, суд першої інстанції виходив з того, що така систематична несплата орендної плати позивачці відповідачем має місце та доведена належними доказами.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися та вважає його передчасним і недостатнім для задоволення позовних вимог.

Матеріали справи містять докази, що свідчать про виконання Товариством обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» свого обов`язку за договором оренди щодо сплати орендної плати, а саме: за 2021 рік орендна плата сплачена згідно платіжної інструкції від 24.12.2021 р.; за 2022 рік орендна плата сплачена згідно платіжної інструкції від 12.12.2022 р.; за 2023 рік орендна плата сплачена згідно платіжної інструкції від 29.08.2023 р..

Наведене свідчить, що виплата орендної плати здійснена у строки визначені договором оренди землі, зокрема п. 11 цього Договору.

Щодо розміру виплати орендної плати слід зазначити наступне.

Як вбачається із копії додаткової угоди від 26.02.2019 року, розмір орендної плати складає 8795,23 грн..

Щодо різниці в розмірі орендної плати, зазначеної в додаткових угодах та розміром фактично виплаченої орендної плати слід зазначити наступне.

Згідно п. 164.2.5 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичної особи включається дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування).

Згідно п. 170.1. ст. 170 Податкового кодексу України, Податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Згідно п. 170.1.4 ст. 170 Податкового кодексу України, доходи, зазначені, зокрема, у пп.170.1.1 п. 170.1 ст.170 Кодексу, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою 18%, визначеною п.167.1 ст.167 Кодексу.

Ставка військового збору становить 1,5%. об`єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (пп.1.3 п.1 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України).

Враховуючи зазначене, юридична особа (орендар) при нарахуванні (виплаті) фізичній особі (орендодавцю) доходу у вигляді орендної плати повинна утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовий збір за ставкою 1,5%.

З урахуванням наведених положень законодавства, положень додаткових угод до договорів оренди землі та доказів щодо виплати орендної плати відповідачем здійснено розрахунок нарахованої та виплаченої орендної плати, згідно якого у 2021, 2022, 2023 роках орендна плата після утримання податку на доходи (18%) та військового збору (1,5%) становили 7 051,18 грн, та фактично виплачена у сумі 7 080,16, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Тобто, для розірвання договору оренди землі у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати має бути встановлено факт несвоєчасної виплати орендної плати два та більше випадки. Проте, позивачкою не доведено, а судом першої інстанції не встановлено факту систематичної несплати орендної плати два та більше випадків. Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивачка ОСОБА_1 отримувала від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» орендну плату, а останнє користувалося земельними ділянками позивача, тобто умови договору оренди та додаткових угод фактично виконувалися, що свідчить про волевиявлення позивачки на укладення цих угод та на встановлення відносин оренди з відповідачем.

Оцінюючи встановлені обставини, досліджені докази в сукупності із нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання про неповне з`ясування місцевим судом обставин справи щодо наявності підстав для розірвання договору оренди за п. «д» ст. 141 Земельного Кодексу України, якою обґрунтовано позов, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в силу ч. 1 та 2 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність стягнення з позивачки на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» судовий збір, понесений останнім за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 гривень 840 копійок.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про розірвання договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.