Справа № 950/1366/22
Номер провадження 2-о/950/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.

за участю: заявниці ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Звоновського Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Лебедин матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа Лебединська міська рада Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з березня 1994 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Разом вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, заявниця здійснювала за ними догляд, забезпечувала ліками, продуктами харчування, сплачувала всі комунальні платежі. У квітні 2022 року їй стало відомо, що померлим належали земельні частки (паї), які знаходяться на території Штепівської сільської ради, які вона бажає оформити після ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом у четверту чергу. З цього приводу ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса, яким було роз`яснено, що успадкувати зазначене спадкове майно вона може лише в судовому порядку відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України і для цього запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Тому ОСОБА_1 просила ухвалити рішення, яким встановити факт її проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , з березня 1994 року по день смерті останньої, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 та із ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , з березня 1994 року по день смерті останньої, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, посилаючись на наступне. Відповідно до довідок Штепівської сільської ради Лебединського району Сумської області від 14.04.2021 № 61 та № 62, наданих заявницею, як з ОСОБА_2 , так як і ОСОБА_3 на день їх смерті інших зареєстрованих осіб не було. Вважає, що в матеріалах справи відсутній будь-який документ, що підтверджував би факт проживання заявниці з вказаними особами. Стосовно показань свідків, то показання свідків, на його думку, не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання і така правова позиція викладена у численних постановах Верховного Суду.

Крім цього, представник міської ради зауважує, що факт постійного проживання може бути встановлено судом лише з дня набрання чинності Сімейним кодексом України, а саме з 01.01.2004, оскільки законодавством України, яке діяло до 2004, встановлення такого факту не було передбачено (постанова Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі № 493/915/16-ц (провадження № 61-286св20), постанова КЦС ВС від 24.01.2020 року у справі № 546/912/16-ц). Таким чином, представник заінтересованої особи вважає, що заявницею не доведено, що вона дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не менше як п`яти років до часу відкриття спадщини і у зв`язку з цим просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її заяви.

Заслухавши заявницю, представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Штепівка Лебединського району (теперішній Сумський район) Сумської області померла ОСОБА_2 , про що складено актовий запис № 32 (а.с. 36).

ІНФОРМАЦІЯ_2 там же померла ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 14 (а.с. 35).

Відповідно до довідок від 14.04.2021 № 61 та № 62 (а.с. 4, 5) ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала в с. Ново-Петрівка, Лебединського району, Сумської області, інших осіб за даною адресою зареєстровано не було. ОСОБА_3 , на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , інших осіб за даною адресою зареєстровано не було.

Зі смертю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, яке належало їм за життя, в тому числі на земельні частки (паї), що знаходяться на території колишньої Штепівської сільської ради Сумської області, які бажає оформити ОСОБА_1 , заявниця по справі, в порядку спадкування за законом у четверту чергу.

Так, ОСОБА_1 посилається на те, що з березня 1994 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Разом вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, заявниця здійснювала за ними догляд, забезпечувала ліками, продуктами харчування, сплачувала всі комунальні платежі.

10.04.2023 року ОСОБА_1 , звернулася з заявою про зменшення заявлених вимог в частині встановлдення факту її проживання з березня 1994 року однією сім`єю з ОСОБА_3 , по день смерті останньої, що мало місце 04.06.2003 року.

25.09.2023 року ухвалою Лебединського районного суду Сумської області, прийнято відмову ОСОБА_1 , від частин вимог, заявлених у даній справі, та закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа - Лебединська міська рада Сумської області, в частині вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_1 , з березня 1994 року однією сім`єю з ОСОБА_3 , по день смерті останньої, що мало місце 04.06.2003 року.

З копії спадкової справи (а. с. 70-85), заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка надійшла до суду від приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В., вбачається, що спадкове майно після смерті останньої на підставі заповіту від 18.10.1994 року, прийняла її донька ОСОБА_4 , про що, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 , вважає, що наявні підстави для встановлення факту її проживання з березня 1994 року однією сім`єю з ОСОБА_2 , по день смерті останньої, що мало місце 16.11.1999 року.

Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення факту, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, що розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Обґрунтовуючи свою заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю, ОСОБА_1 , вважала, що вона є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживала зі спадкодавцями однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Згідно із п 4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільнийкодекс України 2004 рокузастосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 01 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинностіЦивільним кодексом України, положення цього Кодексузастосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина другастатті 1220 ЦК України, так істаття 525 ЦК Української РСРвизначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день,з якого вона оголошується померлою.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книгишостої Цивільного кодексу Українизастосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються нормиЦК Української РСР 1963 року.

Суд, наголошує, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положеньЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531ЦК УРСР.

В даній справі встановлено, що спадщина після померлої ОСОБА_2 , відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тому положенняст. 1264 ЦК Українине поширюються на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 . До даної спадщини застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року, зокрема щодо кола спадкоємців за законом. Такої черги спадкоємців за законом, до якої відносить себе ОСОБА_1 , ,ЦК УРСР 1963 рокуне передбачав.

Тобто, встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_2 , не має для заявниці юридичних наслідків.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 , не довела підстав для встановлення факту її проживання з березня 1994 року однією сім`єю з ОСОБА_2 , по день смерті останньої, що мало місце 16.11.1999 року, а тому вважає необхідним відмовити у задоволенні заявлених ним вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265, 293, 315 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа Лебединська міська рада Сумської області відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.03.2024.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО