Справа № 930/193/24
Провадження № 22-ц/801/610/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бодачевської Мирослави Володимирівни

на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 25 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Алєксєєнко В.М., повний текст якої складено того ж дня,

у справі № 930/193/24

за заявою ОСОБА_1 (заявник) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 (боржник) аліментів на дитину, -

встановив:

Короткий зміст вимог

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в районний суд із заявою, в якій просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання заяви про видачу судового наказу, а також покласти на боржника судові витрати по справі.

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 25 січня 2024 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину відмовлено. Роз`яснено заявнику, що відповідно до частини 2 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовної порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

05 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Бодачевська М.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати ухвалу, а матеріали справи направити до Немирівського райсуду як суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відповідно до вимог сімейного законодавства незалежно від способу стягнення аліментів (у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі), розмір присуджених до сплати аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак зазначення мінімального розміру аліментів в заяві про видачу судового наказу на підставі пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України не є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 22 лютого 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною 2 статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду п. 1 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є ухвала суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку, і закон, яким він керувався

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заявлена ОСОБА_1 вимога не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, зокрема, вимоги, передбачені пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України заявник доповнила положенням про мінімальний розмір стягуваних аліментів, що на думку суду першої інстанції може мати місце лише у випадку стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає, а колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Згідно з статтею 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4); заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 5).

Разом з тим, при розгляді і вирішенні цивільних справ крім встановленої процесуальним законодавством процедури такого розгляду, суд зобов`язаний застосовувати відповідні норми матеріального права, в даному випадку положення Сімейного кодексу України.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому такий мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину встановлено незалежно від способу стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) боржника, або в твердій грошовій сумі.

Тому зазначення заявницею в заяві про видачу судового наказу положення про те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є буквальним відтворенням імперативної норми сімейного законодавства і не може бути перешкодою для видачі судового наказу.

За таких обставин суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому її необхідно скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, Суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бодачевської Мирослави Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 25 січня 2024 року про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на дитину - скасувати.

Справу № 930/193/24 за заявою ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на дитину - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.М. Стадник
Судді: М.В. Матківська
В.В. Сопрун