Дата документу 15.03.2024
Справа № 501/4014/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи:

1 ОСОБА_2 ,

2 Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області,

предмет та підстави заяви: про встановлення факту, що має юридичне значення,

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 04.10.2023 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, (зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області), згідно якої просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заява обґрунтована тим, що він (заявник) перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 09.06.2006, який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області 20.04.2012.

Від даного шлюбу у сторін народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує в заяві, що після розлучення з 2014 року та до теперішнього часу донька постійно проживає з ним та перебуває на повному його утриманні.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28.09.2016 стягнуто аліменти з матері ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.11.2016 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно висновку виконавчого комітету ЧМР, як органу опіки та піклування від 03.03.2016 №1-16-165 неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком та він займається її вихованням.

Відповідно до акту служби у справах дітей ЧМР від 06.10.2016 неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком та він займається її вихованням.

Також, спільне проживання неповнолітньої дитини разом з батьком підтверджується актом спільного проживання від 24.12.2015.

Заявник вказує в заяві, що дитина знаходиться на його повному утриманні та самостійному вихованні. Він піклується про здоров`я дитини, надає дитині належний фізичний, духовний, гармонійний, розумовий, безпечний розвиток, як особистості, тощо.

Заявник вказує в позові, що він є особою призовного віку, який самостійно виховує дитину. В свою чергу у відповідності до ст.23 Закону України «Про мобілізацію і мобілізаційну підготовку», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідною заявою.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд задовольнити заяву.

Заінтересовані особи були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Смирнова В.В. від 04.10.2023 відкрито провадження по даній справі, призначено судовий розгляд справи в порядку окремого провадження (а.с.46).

Від заявника 20.12.2023 надійшла заява про повторний розподіл справи (а.с.63).

У зв`язку із перебуванням судді Смирнова В.В. на тривалому лікарняному, 20.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи (а.с.64).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справа повторно розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.65)

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2006, який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області 20.04.2012 (а.с.16).

Від даного шлюбу у сторін народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28.09.2016 стягнуто аліменти з матері ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.17-18).

Рішення суду перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС (а.с.14-15).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.11.2016 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.19-20).

Згідно висновку виконавчого комітету ЧМР, як органу опіки та піклування від 03.03.2016 №1-16-165 неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком та він займається її вихованням (а.с.21-22).

Відповідно до акту служби у справах дітей ЧМР від 06.10.2016 неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком та він займається її вихованням (а.с.23-24).

Також, спільне проживання неповнолітньої дитини разом з батьком підтверджується актом спільного проживання від 24.12.2015 (а.с.25).

Факт перебування дитини на утриманні заявника підтверджується наявністю заборгованості по аліментам станом на серпень 2023 року у розмірі 75 000,00 грн., які ОСОБА_2 не сплачує на утримання доньки, що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21.09.2023 (а.с.35-36).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

При цьому, згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Отже, як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Згідно з нормами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення заяви.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власної правової позиції, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко