Житомирський апеляційний суд
Категорія 31 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/11047/23 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипенка Олександра Сергійовича, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сіранчук Роза Василівна, про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипенка Олександра Сергійовича, на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 2 листопада 2023 року, постановлену під головуванням судді Шкирі В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 6 липня 2013 року уклав із ОСОБА_3 договір позики, відповідно до якого передав останньому грошові кошти у розмірі 231000 дол. США, що є еквівалентним 1882650 грн., які відповідач зобов`язувався повернути за першою вимогою.

Проте, ОСОБА_3 не виконав умови договору та не повернув суму боргу на вимогу. Позивач вказує, що з метою захисту своїх прав він у жовтні 2023 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за вказаним договором позики.

17 жовтня 2023 року Корольовським районним судом м. Житомира відкрито провадження у справі за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, а також 18 жовтня 2023 року винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачеві майно.

Однак, 24 жовтня 2023 року ОСОБА_3 здійснив відчуження належних йому житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :06:007:0036, на користь свого сина ОСОБА_4 , уклавши договір дарування цього нерухомого майна.

На думку позивача, договір дарування є фіктивним та укладений між відповідачами з метою ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов`язань за договором позики.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір дарування вказаного житлового будинку та земельної ділянки, укладений між відповідачами 24 жовтня 2023 року та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сіранчук Р.В., та скасувати державну реєстрацію даного договору дарування, вчинену приватним нотаріусом.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 239 кв.м., житловою площею 52 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,0537 га, кадастровий номер :06:007:0036, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 2 листопада 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що недобросовісність дій відповідачів при укладенні спірної угоди є очевидною, оскільки відчуження даного майна відбулося одразу після пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення боргу за договором позики та вжиття судом у цій справі заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно ОСОБА_3 .

Вважає, що суд безпідставно послався на практику суду касаційної інстанції, якою врегульовано інші правовідносини.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Пилипенко О.С., підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що, окрім вказаного житлового будинку та земельної ділянки, ОСОБА_3 здійснив відчуження й іншого майна, що, на його думку, свідчить про намагання боржника уникнути виконання зобов`язань за договором позики.

Представник ОСОБА_3 адвокат Вознюк В.А., не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та пояснив, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати представник позивача, не є співмірними із заявленими позовними вимогами. Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що між сторонами дійсно існує спір.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні даного питання суд першої інстанції виходив з того, що запропонований вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не є належним засобом задля усунення ризику невиконання рішення суду у цій справі, оскільки в разі задоволення позову оспорюваний договір буде вважатися недійсним без вчинення додаткових дій для цього. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України, зокрема, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа повинна довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що спірні правовідносини пов`язані із визнанням недійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,0537 га, з кадастровим номером :06:007:0036,яка розташована за вказаною адресою.

При цьому, позивач, вважаючи фіктивним укладений між відповідачами договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, просить визнати недійсним цей договір не як власник даного майна та не з метою повернення його у свою власність, а з метою повернення майна у власність ОСОБА_3 і можливого подальшого стягнення боргу за рахунок цього майна.

Вказане нерухоме майно є предметом спору й у випадку його подальшого відчуження ОСОБА_4 на користь третіх осіб ефективний захист прав позивача буде утруднений чи неможливий, оскільки внаслідок цього виникне необхідність подання інших позовів, адже майно буде належати іншій особі, право якої позивачу доведеться також оспорювати, що не сприятиме ефективному захисту його прав.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, оскільки такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та забезпечить ефективний захист прав позивача у разі задоволення позову.

Позовна заява містить відповідне обгрунтування заявлених позивачем вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обгрунтовуються вимоги, суд встановить під час ухвалення рішення по суті спору.

На переконання колегії суддів, накладення арешту на вказане майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_4 , оскільки обтяжене майно фактично перебуватиме у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. При цьому, таке обмеження має тимчасовий характер.

Таким чином, ухвалу слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипенка Олександра Сергійовича, задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 2 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 239 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку, площею 0,0537 га, з кадастровим номером :06:007:0036, які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , та належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 4 березня 2024 року.