КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3784/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення коштів, -

установив:

У листопаді 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Траєкторія» про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивувало тим, що 03 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №63-08-И/33-С.

02 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН» був укладений договір №9 відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року у розмірі 7958676,53 грн.

03 червня 2019 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» був укладений договір поруки №03/06, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» зобов`язувався відповідати перед ТОВ «ФК «АРАГОН» за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань, що виникли за кредитним договором №63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором частково.

Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 400000 гривень.

Отримавши вимогу ТОВ «ФК «АРАГОН» від 15 серпня 2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» частково погасило заборгованість ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору у розмірі 400000 грн.

ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» направило ОСОБА_1 вимогу від 21 серпня 2020 року щодо сплати заборгованості у сумі 400000 грн., проте останній проігнорував цю вимогу.

У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 було укладено ряд договорів поруки, зокрема:

- договір поруки №63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

- договір поруки №05/06-п від 05 червня 2020 року, укладений між ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «ФК «АРАГОН».

Просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 400000 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року в задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що предметом позову у даній справі були зовсім інші грошові вимоги, ніж ті, які були розглянуті та стягнуті заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у справі №760/16622/15-ц.

Наявність вказаного вище рішення суду не припиняє грошових зобов`язань боржника за кредитним договором та не свідчить про те, що заборгованість боржника за кредитним договором не може збільшуватися після винесення рішення суду.

Грошові кошти в сумі 400000 грн. сплачені Товариством були зараховані кредитором на погашення прострочених процентів за користування кредитними ресурсами за кредитним договором.

Вказує, що до нього, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд», як поручителя перейшло право вимоги до відповідачів, щодо погашення заборгованості за процентами за кредитним договором №63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року, нарахованими після винесення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року в сумі 400000 грн.

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що наявність рішення про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, встановив наявність обов`язку відповідача сплатити заборгованість.

Просило суд, скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав відзив, в обґрунтування якого зазначив, що ТОВ «ФК «Сіті Голд» здійснило перерахунок коштів ТОВ «ФК «Арагон» в сумі 400000 грн. на погашення процентів, які були нараховані поза межами строку користування кредитом, який був змінений через пред`явлення позову про дострокове повернення кредиту, що є неприпустимим, оскільки проценти за користування кредитом кредитодавець має право нараховувати, лише, в межах строку користування кредитом.

Вказує, що згідно з умовами пунктів 4.1 - 4.3 договору поруки №03/06-п від 03 червня 2019 року у поручителя виникає обов`язок погасити заборгованість боржника, але лише у разі, якщо до нього звернувся кредитор з відповідною вимогою.

Однак, ТОВ «ФК «Сіті Голд» здійснило перерахунок коштів ТОВ «ФК «Арагон» в порушення вищевказаних вимог договору поруки та положень ЦК України.

Зважаючи на те, що ТОВ «ФК «Сіті Голд» не виконувало зобов`язання, які передбачені умовами кредитного договору, то і відповідно до вказаного Товариства не перейшло право вимоги до позичальника.

Просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року залишити без змін.

В судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Сіті Голд» - Клименко Є.Г. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Іншіособи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №63-08-И/33-С, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано грошові кошти в розмірі 80000 доларів США, зі сплатою за користування кредитними ресурсами процентів у розмірі 8 (вісім) відсотків річних строком до 31 березня 2028 року.

Одночасно судом установлено, що 03 квітня 2008 року між АТ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , в якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, був укладений договір поруки №63-08-П/ЗЗ-С, відповідно до п.1.1 якого, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором.

24 березня 2015 року АТ Банк «Фінанси та Кредит» направило ОСОБА_1 , досудову вимогу №225-6/521 про дострокове повернення кредиту.

02 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН» був укладений договір №9 відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року.

Всього заборгованість складає 80838,14 доларів США; 7958676 гривень 53 копійок.

Згідно п.1 цього договору, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальника та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступникiв Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змiн, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалi за текстом Основні договори, надалi за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

03 червня 2019 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» був укладений договір поруки №03/06, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» зобов`язувався відповідати перед ТОВ «ФК «АРАГОН» за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань, що виникли за кредитним договором №63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором частково.

Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 400000 грн.

Отримавши вимогу ТОВ «ФК «АРАГОН» від 15 серпня 2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» частково погасило заборгованість ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору у розмірі 400000 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2020 року між ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «ФК «АРАГОН» було укладено договір поруки №05/06-п5.

Також встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у справі №760/16622/15-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який був поданий 03 вересня 2015 року, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №3-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року в розмірі 61674,35 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 жовтня 2015 року становить еквівалент у розмірі 1411509,45 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідно до мотивувальної частини рішення, суд стягнув заборгованість по кредитному договору №63-08-И/33-С в сумі 61674,35 доларів США, яка складалася з: 56664,98 доларів США - строкова заборгованість по кредиту; 1959,87 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 286,61 доларів США - нараховані відсотки; 2762,89 доларів США - нараховані відсотки на прострочену заборгованість.

15 листопада 2017 року Апеляційним судом м. Києва постановлено рішення у справі №760/16622/15-ц, яким заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року в частині визначення гривневого еквіваленту згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 жовтня 2015 року змінено, зменшено розмір з 1411509,45 грн. до 1409875,64 грн.

Отже, Банк, подавши 03 вересня 2015 року позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості змінив строк повернення кредиту по кредитному договору з 31 березня 2028 року на 03 вересня 2015 року.

Банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та пені за порушення умов договору, звернувшись 03 вересня 2015 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 .

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги банку.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що кредитор ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для стягнення грошових коштів на користь ТОВ «ФК «Сіті Голд» з відповідача ОСОБА_1 , як боржника, та ОСОБА_2 і ТОВ «Траєкторія» як поручителів, в сумі 400000 грн., сплачених позивачем за договором поруки від 03 червня 2019 року.

Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Правовий аналіз ч. 2 ст. 556 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням ч. 1 ст. 512 ЦК України, яка передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-466цс15, від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15, постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 907/759/17, від 07.08.2018 у справі № 910/22259/17, від 14.08.2018 у справі № 910/22454/17, від 28.08.2018 у справі № 910/20809/17, від 19.02.2019 у справі № 910/4427/18 та від 03.12.2019 у справі № 910/5001/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 червня 2019 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» був укладений договір поруки №03/06, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» зобов`язувався відповідати перед ТОВ «ФК «АРАГОН» за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань, що виникли за кредитним договором №63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором частково.

Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 400000 грн.

Отримавши вимогу ТОВ «ФК «АРАГОН» від 15 серпня 2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» частково погасило заборгованість ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору у розмірі 400000 грн.

Таким чином, часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не породжує перехід до нього права кредитора за цим договором.

Крім того матеріали справи не містять доказів того, що боржник ОСОБА_1 звертався до ТОВ «ФК «Сіті Голд» з проханням (пропозицією) виступити у якості поручителя за його зобов`язанням.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що укладання договору поруки №03/06 від 03 червня 2019 року відбулося без повідомлення боржника.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи.

Відповідно ст. 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом наведених норм ЦПК України, з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача.

Проте, судом першої інстанції таких процесуальних дій вчинено не було.

Суд першої інстанції по суті дійшов правильного висновку про відмову у позові, проте не повно встановив обставини у справі, не правильно встановив належність відповідачів, а також не врахував, що позов подано до неналежних відповідачів, які не є стороною, укладеного між ТОВ «ФК «Сіті Голд» та ТОВ «ФК «Арагон» договору, та не можуть відповідати за ним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За наведених підстав, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а відтак апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року змінити в частині мотивів для відмови у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 06 березня 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана