ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року

м. Київ

справа № 334/5187/22

провадження № 61-16410св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції

(м. Дніпро), орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Кухаря С. В., Крилової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог подання

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до

ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини.

Позовну заяву мотивовано тим, що 25 травня 2022 року вона, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, народила доньку, яку назвала ОСОБА_3 .

02 червня 2022 року вона зареєструвала дитину в Олександрівському ВДРАЦС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за прізвищем матері - « ОСОБА_3 », у зв`язку з чим отримала свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 365.

У подальшому, ознайомившись із документами, біологічний батько дитини - ОСОБА_2 наполіг на зміні прізвища доньки на його. У зв`язку з перебуванням у лікарні через складний післяпологовий стан, бажаючи уникнути конфлікту на очах сторонніх осіб, позивач погодилася на пропозицію відповідача та її донці присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ».

ОСОБА_1 зазначала, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, спільного побуту та господарства не вели, не мали ні спільного бюджету, ні спільних витрат. Зустрічались тільки спільно проводивши відпустки.

За словами ОСОБА_1 , з вересня 2021 року стосунки між сторонами фактично припинились у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 втратив її довіру, оскільки не проявляв до неї прихильності, любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Усі обов`язки з утримання та виховання доньки позивач виконує сама.

Крім того зазначала, що, оскільки, на її думку, прізвище « ОСОБА_3 » є неблагозвучним, вона побоюється вірогідності глузувань, надання образливих прізвиськ донці у майбутньому.

ОСОБА_1 вважає, що наявність різних прізвищ у матері і доньки може призвести до непорозуміння при спілкуванні з оточуючими та викликати у дитини відчуття «неповноцінності» чи розгубленості.

Оскільки ОСОБА_2 не надає своєї згоди на зміну прізвища доньки, отримавши відмову ВДРАЦСу, вона змушена звернутись з позовом до суду.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд:

- змінити прізвище дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане

02 червня 2022 року, актовий запис № 365, з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 »;

- внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), де в графі «прізвище дитини» замість « ОСОБА_3 » зазначити « ОСОБА_3 »;

- видати нове свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану - свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року, у задоволенні позовуОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач не довела необхідності зміни прізвища дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », а також того, що зміна прізвища буде відповідати інтересам дитини, сприятиме психологічному та гармонійному розвитку. Суди зазначили, що сам факт складних стосунків між батьками дитини не є достатньою підставою для зміни прізвища дитини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди не врахували, що відповідність зміни прізвища дитини її інтересам є поняттям оціночним, сам лише факт надання батьком матеріального утримання дитині не може свідчити про відсутність підстав для зміни прізвища. Стверджує, що, крім матеріального утримання, відповідач жодним чином не бере участі у вихованні, забезпеченні розвитку дитини. Між відповідачем та дитиною відсутній будь-який зв`язок, отже, на думку скаржниці, відповідач не виконує належно своїх обов`язків перед донькою.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відзив на касаційну скаргу стороною відповідача подано не було, 13 лютого

2024 року представнику відповідача за його заявою надано доступ для ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Встановлені судами фактичні обставини справи

Сторони мають спільну неповнолітню доньку - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 червня 2022 року, актовий запис №365, відповідно до якого: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Сторони в шлюбі не перебували. Спільно не проживали.

Факт батьківства сторони не оспорювали.

Народження дитини було зареєстровано згідно з діючим законодавством за заявами позивача та відповідача. Прізвище дитини - ОСОБА_3 .

Малолітня дитина з моменту її народження і до теперішнього часу проживає разом з матір`ю - позивачем у справі.

Батько ОСОБА_2 бере участь у матеріальному утриманні дитини.

На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня

2023 року щодо надання висновку про можливість зміни прізвища дитини орган опіки та піклування повідомив, що надання такого висновку у такій категорії справ законодавством не передбачено. Просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5

СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини

від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності.

Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України, здійснене Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2018 року у справі № 759/3363/16, дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини.

При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо.

Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь у її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища.

Врахувавши, що батьки дитини не дійшли згоди про зміну її прізвища відповідно до положень статей 145, 148 СК України, а також, що у справах, що стосуються прав дітей судам першочергову увагу слід приділяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довела необхідності зміни прізвища дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », а також того, що зміна прізвища буде відповідати її інтересам, сприятиме психологічному та гармонійному розвитку.

Твердження ОСОБА_1 у касаційній скарзі про те, що батько дитини жодним чином не бере участі у вихованні, забезпеченні розвитку дитини, між відповідачем та донькою відсутній будь-який зв`язок, а отже, він належно не виконує своїх батьківських обов`язків, є суперечливими та необґрунтованими з огляду на той факт, що ОСОБА_2 у добровільному порядку регулярно здійснює перерахування грошових коштів позивачу на утримання дитини, що підтверджує і сама ОСОБА_1 у позовній заяві, апеляційній та касаційних скаргах.

Доводи касаційної скарги про ймовірність майбутнього кепкування з прізвища дитини є тільки припущеннями та суб`єктивними оціночними твердженнями позивача, які не можуть бути підставою для скасування законних та обґрунтованих судових рішень.

Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що відповідне сприйняття дитиною свого прізвища у значній мірі залежатиме саме від добросовісного виконання її матір`ю свого обов`язку, відсутності з її сторони негативних суджень щодо нього. На теперішній час відсутні підстави вважати, що батькове прізвище якимось чином суперечить інтересам дитини. Натомість у цьому конкретному випадку йдеться про реалізоване законне право батька зареєструвати доньку за своїм прізвищем, узгоджене з її матір`ю у добровільному порядку, що свідчить про піклування з боку відповідача та його відповідальність перед своєю дитиною.

Посилання у касаційній скарзі на те, що ОСОБА_2 є сторонньою особою для доньки є необґрунтованим, адже вона сама визнала його батьком дитини під час реєстрації народження, а наявність чи відсутність емоційного зв`язку доньки з батьком неможливо визначити з огляду на малолітній вік дитини.

Під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанції взяли до уваги рівність прав обох батьків щодо прав та інтересів дитини, яка з досягненням більш зрілого віку зможе висловити свою думку стосовно вибору прізвища, тоді як на теперішній час, з огляду на юний вік доньки сторін, це є неможливим, тож суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання у касаційній скарзі як на підставу для скасування судових рішень на пункти 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України є помилковими, оскільки суди дослідили усі наявні у матеріалах справи докази і не містять необгрунтованих відхилень клопотань досліджень або огляд доказів учасника справи, які б мали значення для вирішення справи. Позивач не наводить доводів про порушення судами процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою,

її доводи зводяться до переоцінки доказів та встановленню інших обставин ніж ті, що були встановлені судами попередніх інстанцій, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, відповідно касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара