Справа № 758/3172/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року суддя Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Український капітал», приватного виконавця виконавчого округу Кошарного Олександра Вікторовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка Анатолія Івановича про визнання незаконними та скасування постанови про передачу майна стягувачу, акту про передачу майна стягувачу, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Український капітал», приватного виконавця виконавчого округу Кошарного Олександра Вікторовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка Анатолія Івановича про визнання незаконними та скасування постанови про передачу майна стягувачу, акту про передачу майна стягувачу, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності.

Разом з позовом позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 75,1 м2, житловою площею 36 м2, та заборонити АТ «Банк «Український капітал» перешкоджати позивачеві в користуванні вказаною двокімнатною квартирою.

В обґрунтування поданої заяви, позивачем заначено, що зареєстроване відповідачем право власності на спірну квартиру надає можливість банку реалізувати її третім особам. Предметом позову по справі № 910/19544/20 є стягнення заборгованості з позивача на користь АТ «Банк «Український капітал» грошової суми в погашення існуючої заборгованості за договором кредиту. Тобто, банком визначено ефективний спосіб захисту не отримання майна в рахунок боргу, а стягнення грошових коштів на виконання кредитного договору. На даний час, в квартирі з позивачем проживає малолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, у разі, продажу банком квартири з прилюдних торгів, опиниться без житлового приміщення. Крім того, позивач вважає, що обраний спосіб захисту важитиметься ефективним у разі недопущення подальшого проведення дій, пов`язаних з реалізацією права власника АТ «Банк «Український капітал» на спірну квартиру шляхом подальшого продажу, передачі користування третім особам, перешкоджання користування позивачу і членам його родини проживати в спірній квартирі. За таких обставин позивач вважає, що існує реальна загроза відчуження майна, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до зазначеної заяви, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Врахувавши суть спору, що виник між сторонами, можливість реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки між сторонами дійсно існує спір, який перебуває на розгляді у суді, а спірне нерухоме майно є предметом спору.

Суд також враховує, що заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з позовом, предметом якого є визнання незаконними та скасування постанови про передачу майна (спірної квартири) стягувачу, акту про передачу майна (спірної квартири) стягувачу, свідоцтва про придбання майна (спірної квартири) з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Банк «Український капітал».

Відповідно, в силу об`єктивних обставин існує ймовірність відчуження АТ «Банк «Український капітал» спірної квартири, придбаної на електронних торгах в рахунок погашення боргу за кредитним договором, на користь інших осіб, що призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншим позовом для захисту його порушених прав.

Безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду.

Таку правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 16 серпня 2018 року в справі № 910/5916/18, від 05 серпня 2019 року в справі № 910/16586/18, від 03 листопада 2020 року в справі № 910/7716/20.

Заборону відповідачеві перешкоджати позивачеві в користуванні спірною квартирою суд вважає необґрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідачем здійснюються заходи щодо перешкоджання користування спірною квартирою.

Суд вважає, що таке втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку, є виправданим та вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Арешт майна полягає у позбавленні можливості лише розпоряджатись цими об`єктами нерухомого майна та не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого ч. 1 ст. 6 цієї ж Конвенції.

Крім того, суд наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 лютого 2022 року в справі № 367/3628/21 (провадження № 61-14886св21).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявником обґрунтовано необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову та обґрунтовано співмірність виду забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Український капітал», приватного виконавця виконавчого округу Кошарного Олександра Вікторовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка Анатолія Івановича про визнання незаконними та скасування постанови про передачу майна стягувачу, акту про передачу майна стягувачу, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності задовольнити частково.

Накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 75,1 м2, житловою площею 36 м2.

В іншій частин заяви про забезпечення позову відмовити

Копію ухвали направити позивачу для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розглядові справи.

Повний текст ухвали складено 20 березня 2024 року.

Суддя Леся БУДЗАН