Справа № 203/3460/23
Провадження № 2/0203/189/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пилипенко А.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Шаповалова П.В.,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , про відшкодування завданих збитків,

встановив:

23 червня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяних збитків. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 25 травня 2016 року уклала з відповідачем договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Відповідач не повідомив позивачку про права третіх осіб на цю квартиру, вказав, що швидко продає цю квартиру після придбання у зв`язку з тим, що купив її за вигідною ціною, а зараз потребує грошей. Фактично, відповідач придбав зазначену квартиру у ОСОБА_4 в якості забезпечення її боргу, але ці відносини були оформлені як договір купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . В свою чергу, ОСОБА_5 квартира АДРЕСА_1 була подарована ОСОБА_6 , що в свою чергу придбав її у ОСОБА_7 . В ході розгляду кримінальної справи № 203/4649/17, а також цивільних справ № 203/1722/16-ц та № 203/2012/17 було встановлено, що ОСОБА_7 не набував права власності на цю квартиру, реєстрація за ним цієї квартири відбулась за підробленим документом, він не мав права її відчужувати. У зв`язку з цим, за судовим рішенням квартира АДРЕСА_1 була витребувана у позивачки на користь її власника. Позивачка під час придбання квартири сплатила відповідачу 21 000 доларів США, про що ним видано розписку. Через витребування квартири у позивачки, вона просила стягнути з відповідача сплачену за цю квартиру суму в гривневому еквіваленті, що становить 767 940 грн. 60 коп., а також судові витрати (а.с. а.с. 1 6).

Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи ОСОБА_3 (а.с.42), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а також залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог. (а.с. а.с. 43 44).

21 серпня 2023 року від представника відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання (а.с. 57).

В підготовчому судовому засіданні 21 серпня 2023 року за участю позивача та третьої особи без самостійних вимог було ухвалено продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів, задовольнити заяву представника відповідача та відкласти розгляд справи на 14 вересня 2023 року (а.с. а.с. 57, 63).

13 вересня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому від заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що на момент укладання між позивачкою та відповідачем договору купівлі-продажу від 25 травня 2016 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 , якому не було відомо про протиправні дії третіх осіб щодо цієї квартири. Він придбав цю квартиру за відплатним договором, права на неї були перевірені нотаріусом, тому відповідач є добросовісним набувачем цієї квартири і на нього не може бути покладена відповідальність через те, що в подальшому квартира була витребувана у позивачки через наявність правовідносин, до яких відповідач не має жодного стосунку. Відповідач звертав увагу суду, що хоча позивачка стверджує про сплату нею за квартиру АДРЕСА_1 21 000 доларів США, в договорі купівлі-продажу від 25 травня 2016 року зазначена сума 80 000 грн., а згідно вироку Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року у справі № 203/4649/17 (провадження № 1-кп/0203/264/2021) продаж цієї квартири було здійснено за 20 500 доларів США. Відповідач також посилався на передбачений Цивільним кодексом України обов`язок покупця залучати продавця до участі в справі при витребування у нього придбаного за договором купівлі-продажу майна. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. а.с. 67 71).

Також 13 вересня 2023 року від представника відповідача надійшла заява про залучення третьої особи без самостійних вимог та клопотання про допит свідка. (а.с.а.с.79, 85)

В підготовчому судовому засіданні 14 вересня 2023 року за участю позивача, представника відповідача та третьої особи без самостійних вимог було ухвалено долучити відзив на позовну заяву до матеріалів справи, відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до справи третьої особи без самостійних вимог, задовольнити клопотання представника відповідача про допит свідка та оголосити перерву до 03 жовтня 2023 року. (а.с.86)

Відмовляючи в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренка Сергій Вячеславовича, який посвідчував договір купівлі-продажу від 25 травня 2016 року між позивачкою та відповідачем, суд виходив з того, що відповідачем не доведено, яким чином результати розгляду цивільної справи вплинуть на права чи обов`язки приватного нотаріуса.

03 жовтня 2023 року від третьої особи без самостійних вимог надійшли пояснення, в яких він підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві (а.с. а.с. 89 90).

Також 03 жовтня 2023 року від позивача надійшло клопотання про визнання обов`язковою явки відповідача та про допит свідка (а.с. 88).

В підготовче судове засідання 03 жовтня 2023 року з`явились позивач та третя особа без самостійних вимог, відповідач та його представник в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було ухвалено долучити пояснення до матеріалів справи, відмовити у задоволенні клопотання позивача ро визнання обов`язковою явки відповідача, задовольнити клопотання позивача про допит свідка. Сторони по справі вважали за можливе призначити справу до судового розгляду.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі № 203/3460/23 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 13 листопада 2023 року (а.с. а.с. 91, 94 95).

В судове засідання 13 листопада 2023 року з`явились позивачка, представник відповідача та третя особа без самостійних вимог.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, представник відповідача заперечував проти їх задоволення. Третя особа без самостійних вимог підтримала задоволення позову. В судовому засіданні було оголошено перерву до 07 грудня 2023 року для виклику свідка (а.с. а.с. 99 100).

Судове засідання 07 грудня 2023 року не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні, розгляд справи було відкладено на 08 січня 2024 року (а.с. 103).

08 січня 2024 року від позивачки надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання через суттєве погіршення погодних умов, оскільки вона проживає не в м. Дніпро, а є мешканкою смт Солоне Дніпровського району.

Судове засідання 08 січня 2024 року не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні, розгляд справи було відкладено на 26 січня 2024 року.

В судове засідання 26 січня 2024 року, в якому розгляд цивільної справи було завершено, з`явились позивачка, представник відповідача та третя особа без самостійних вимог, а також свідок ОСОБА_8 .

Судом було допитано свідка, яка повідомила про обставини придбання позивачкою квартира АДРЕСА_1 , досліджено письмові докази у справі. За підсумками розгляду справи позивачка та третя особа без самостійних вимог наполягали на задоволенні позовних вимог, представник відповідача заперечував проти їх задоволення з мотивів, зазначених раніше.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлюючи фактичні обставини справ суд враховує положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року у цивільній справі у цивільній справі № 203/1722/16-ц було встановлена наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років померла ОСОБА_9 , про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, 24 грудня 2015 року вчинено актовий запис та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_9 склала заповіт, посвідчений 19 березня 2003 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Сусловою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за №1034, яким заповіла усе належне їй майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого б не складалось, а також все те, на що вона матиме право, ОСОБА_10 .

За даними свідоцтва про народження ОСОБА_10 є сином ОСОБА_9

29 січня 2016 року ОСОБА_10 звернувся до П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_9 за заповітом від 19 березня 2003 року.

При цьому, позивач подав нотаріусу оригінал договору купівлі-продажу квартири від 13 грудня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Іщенко Н.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 5111, згідно з яким ОСОБА_9 придбала за 12 650,00 грн. у ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_2 . Вказана квартира на підставі цього договору зареєстрована на праві власності в КП «ДМБТІ» 24 грудня 1999 року в реєстровій книзі №451п за реєстровим №685-325.

23 березня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського МНО Закарпатської області Дроботя А.В., зареєстрований в реєстрі за 122, за умовами якого квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_7 продав ОСОБА_6 , право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення про державну реєстрацію від 23 березня 2016 року за індексним номером 28895922, номер запису про право власності 13833657.

В подальшому на підставі договору дарування від 01 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського МНО Закарпатської області Дроботя А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 214, ОСОБА_6 подарував придбану за договором від 23 березня 2016 року квартиру ОСОБА_5 , право власності за якою зареєстровано 01 квітня 2016 року згідно рішення про державну реєстрацію, індексний номер 29053170, номер запису про право власності 13975350.

За договором купівлі-продажу квартири від 16 квітня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Мазуренко С.В., зареєстрованим в реєстрі за №186, ОСОБА_5 продала вказану вище квартиру ОСОБА_3 , право власності за яким зареєстровано 16 квітня 2016 року згідно рішення про державну реєстрацію, індексний номер 29285641, номер запису про право власності 14194889.

Надалі, за договором купівлі-продажу квартири від 25 травня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Мазуренко С.В., зареєстрованим в реєстрі за № 276, ОСОБА_3 продав квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 за ціною 80 000,00 грн., та за нею зареєстровано право власності на цю квартиру 25 травня 2016 року згідно рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер 29755266, номер запису про право власності 14662825.

При цьому, право власності ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано було в КП «ДМБТІ» 24 грудня 1999 року в реєстровій книзі №451п за реєстровим №685-325 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 грудня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Іщенко Н.Д., зареєстрованого в реєстрі за №5111, згідно з яким ОСОБА_9 придбала цю квартиру у ОСОБА_11

ОСОБА_11 придбала спірну у даній справі квартиру у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , яка діяла за себе та як представник неповнолітнього сина ОСОБА_14 за договором купівлі-продажу від 05 травня 1999 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Продан О.Г., зареєстрованим в реєстрі за №2734.

Первісно ж право власності на цю квартиру набули ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в порядку приватизації державного житлового фонду на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дніпрометробуд» 18 червня 1997 року згідно розпорядження органу приватизації №1с-171 від 18 червня 1997 року, що було зареєстровано в КП «ДМБТІ» 30 червня 19999 року у реєстровій книзі за №320п-15.

Натомість, підставою належності права власності на спірну квартиру при посвідченні договору купівлі-продажу від 23 березня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 приватним нотаріусом Ужгородського МНО Закарпатської області Дроботею А.В. було зазначено свідоцтво про право власності на житло від 18 червня 1999 року, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) від 18 червня 1999 року №1с-171, зареєстрованого в Дніпропетровському БТІ в реєстровій книзі за №320п-15. Разом з тим, за даними довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 24 травня 2016 року №5766, наданої нотаріусу П`ятою ДДНК на запит від 29 січня 2016 року, станом на 31 грудня 2012 року в інвентарній справі на об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 містяться відомості про право власності ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Іщенко Н.Д. за реєстровим №5111, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу №451п за реєстровим №685-325.

Суд встановив, що вказані обставини в повному обсязі узгоджуються з даними та документами, що містяться в інвентарній справі на квартиру АДРЕСА_2 , в якій, окрім вище наведених документів про усіх власників до ОСОБА_9 , наявна довідка від 04 вересня 2012 року за вих. №11751, адресована Управлінню праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, в якій КП «ДМБТІ» повідомляє, що згідно реєстраційних книг станом на 06 серпня 2012 року зареєстровано право власності за ОСОБА_9 , окрім іншого майна, на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 1999 року.

Також за даними відповіді КП «ДМБТІ» ДОР від 22 серпня 2016 року за вих. №11596 запит щодо нерухомого майна, квартири за адресою: АДРЕСА_3 до КП «ДМБТІ» ДОР від приватного нотаріуса Ужгородського МНО Дроботя А.В. не надходив, відповідь не надавалась.

Крім того, згідно відповіді Дніпропетровської міської ради від 16 серпня 2016 року за вих. №7/23-1344 розпорядження органу приватизації виконкому міської ради від 18 червня 1999 року № 1с-171 щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири АДРЕСА_2 ніколи не видавалось.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що свідоцтво про право власності на житло від 18 червня 1999 року, виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) від 18 червня 1999 року №1с-171 ніколи не видавалось, зокрема, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який станом на 18 червня 1999 року взагалі був неповнолітнім.

Як було встановлено судом, на день відкриття спадщини після ОСОБА_9 квартира АДРЕСА_2 належала їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 1999 року, та, відповідно, увійшла до складу спадщини. Позивач ОСОБА_10 у строки та в порядку, передбачені ст.ст. 1269 ,1270 ЦК України подав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_9 , а тому спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв за правилами статті 1268 ЦК України, частиною 3 якої передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, оскільки ОСОБА_7 , який вчинив 23 березня 2016 року купівлю-продаж спірної квартири права власності на товар який продає (квартиру) не мав, оскільки для укладення правочину використовував підроблений правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності на житло від 18 червня 1999 року), то його дії не були спрямовані на реальну передачу нерухомого майна у власність як товару купівлі-продажу, а тому, з огляду на те, що кошти фактично покупцю ОСОБА_6 не передавалися і доказів передачі коштів суду не надано, такий договір купівлі-продажу від 23 березня 2016 року суд визнав недійсним згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України, відповідно до якої фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином та фіктивний правочин визнається судом недійсним. При цьому, суд також задовольнив вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер 28895922 від 23 березня 2016 року, номер запису про право власності 13833657, які є похідними від вимог про визнання недійсним договору від 23 березня 2016 року.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року у цивільній справі № 203/1722/16-ц було скасовано, ухвалено нове рішення, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_10 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 23 березня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Дроботя А.В. 23 березня 2016 року за реєстровим номером 192. Зобов`язано ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 . Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 . В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року змінено в частині обґрунтування.

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 січня 2020 року скасовано рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області та залишено в силі рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року у цивільній справі № 203/1722/16-ц. У зв`язку з цим обставини, встановлені рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року не підлягають повторному доказуванню на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Крім того, рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 лютого 2021 року у цивільній справі № 203/2012/17 (провадження № 2/0203/12/2021) залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2021 року та постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2021 року, встановлено наступне

25 травня 2016 року у Дніпропетровському міському нотаріальному окрузі приватний нотаріус Мазуренко С.В. з вчиненням запису в реєстрі за № 276 посвідчила укладений ОСОБА_1 договір з ОСОБА_3 про купівлю-продаж спірної квартири будинку на АДРЕСА_3 , за умовами якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купила цю квартиру за ціною 80 000 гривень, на підставі чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно рішенню від 25 травня 2016 року за індексним номером 29755266 внесений запис № 14662825 про перехід права власності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_10 , зберігаючи безперешкодний доступ до спірної квартири, маючи правовстановлюючі документи на неї, не будучи обізнаним з її відчуженням, продовжував володіти і користуватися квартирою та не допускав до неї ОСОБА_1 , доки не було звернуте до виконання примусове вселення до неї набувача ОСОБА_1 за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області, після чого фактично тримає спірну квартиру, здійснюючи повне володіння нею, ОСОБА_1 .

Оскільки з володіння власника спірна квартира вибула не з його волі іншим шляхом, а іншим особам, які відчужували річ, позивач майно у володіння не передавав, позивач згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України має право витребувати це майно, придбане добросовісним набувачем за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, на підставі суд задовольнив позов ОСОБА_10 та витребував у ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 .

На підставі акту приймання-передачі квартири від 17 квітня 2023 року, копію якого позивачка надала до матеріалів справи, ОСОБА_1 фактично передала ОСОБА_10 витребувану за судовим рішенням квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 39).

Крім того, вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року у справі № 203/4649/17 (провадження № 1-кп/0203/264/2021, встановлено наступне.

ОСОБА_7 , приблизно в кінці січня 2016 року (в ході досудового розслідування точний час та місце встановити не виявилось можливим), знаходячись на АДРЕСА_4 , зустрівся з раніше знайомою ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у якої попросив допомоги в отриманні грошей в кредит, так як вона йому раніше допомагала з отриманням грошей. ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, йому відмовила, сказавши що його дані занесені до чорного списку в банку, та почала розпитувати про умови проживання. Після того як ОСОБА_7 розповів що проживає в квартирі своєї померлої бабусі, яку спадкує батько ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, запропонувала отримати гроші під заставу цієї квартири. За зазначений обставин у них виник злочинний умисел на використання завідомо підробленого документа та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах. Таким чином ОСОБА_7 вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, погодившись на її пропозицію незаконно заволодіти квартирою ОСОБА_10 , використання завідомо підробленого документа та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Так, вони домовились про те, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, групою осіб, всупереч добровільних дій щодо передачі майнових благ ОСОБА_10 , який в реєстрі № 31/2016 від 29.01.2016 року, згідно заповіту серія та номер ВАЕ № 661045 від 20.03.2003 року за № 1034, наданого ОСОБА_9 , був зареєстрований як спадкоємець квартири АДРЕСА_2 , та згідно ст.1268 ЦК України мав право прийняти в спадщину вищевказану квартиру, шляхом обману ОСОБА_10 , спрямованим на умисне приховування від нього юридично значимих відомостей щодо заволодіння вказаною квартирою, з корисливих мотивів, незаконно вчинять дії, спрямовані на використання завідомо підробленого документу в результаті чого отримають за ОСОБА_7 фактичне право власності на вищевказану квартиру, після чого з допомогою інших осіб що залучені ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, до виконання злочинної умови продавши квартиру декілька разів для забезпечення видимості доброчесності правочину, продадуть її за останнім правочином іншій особі, після чого грошові кошти з її продажу розділять відповідно між собою.

Так, приблизно в кінці січня 2016 року, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, інформацію про виготовлення завідомо підробленого документу на квартиру на його ім`я та вказівку щодо подальший незаконних дій.

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на незаконне використання завідомо підробленого документу, 23.03.2016 року , за вказівкою ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з її сином ОСОБА_15 , який з відома ОСОБА_7 утримував завідомо підроблений документ, виготовлений в невстановлений час та місці невстановленою особою, а саме «Свідоцтво про право власності на житло від 18.06.1999 року № 1с-171 видане Виконкомом міської ради народних депутатів на ім`я « ОСОБА_7 » з відома останнього, яке отримано способом трафаретного друку, містить відбитки круглих гербових печаток, які нанесені контактним способом - які є печатками, виготовленими з порушенням існуючих вимог щодо їх виготовлення, отже має ознаки підробки, приїхав в місто Ужгород Закарпатської області, де за адресою: АДРЕСА_5 , приблизно о 15:09 годині, використав вищевказаний підроблений документ, шляхом надання його як дійсного та належного документа приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя Алісі Віталіївні, який містив неправдиву інформацію та посвідчував за ОСОБА_7 право власності на вказану квартиру, з метою здійснення правочину купівлі - продажу квартири іншій особі ОСОБА_6 , вартість якої станом на 23.03.2016 становить 465097 гривень 00 копійок, тим самим ОСОБА_7 , використав завідомо підроблений документ.

Крім того, ОСОБА_7 23.03.2016 року приблизно о 15:09 годині, діючи з єдиним умислом в досягненні злочинного результату в рамках розробленого плану за попередньою змовою з ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи повторно, умисно з корисливих мотивів, знаходячись в місті Ужгород, Закарпатської області в приміщенні приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А.В., за адресою АДРЕСА_5 , згідно договору купівлі - продажу, серія та номер HAT №973434 р. № НОМЕР_2 виданий 23.03.2016 року, використовуючи підроблене свідоцтво про право власності на житло від 18.06.1999 року № 1с-171 видане Виконкомом міської ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_7 , здійснив фіктивний правочин - продаж вищевказаної квартири ОСОБА_6 , який не був усвідомлений у вчиненні ним неправомірних дій. В результаті здійснення правочину та введення в оману приватного нотаріуса, який відповідно до Закону України «Про нотаріат» має обов`язок посвідчувати права і факти які мають юридичне значення, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, обманним шляхом з використанням завідомо підробленого документу, заволоділи чужим майном за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тим самим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 465097 гривень 00 копійок.

Після чого, приїхавши в м.Дніпро, завідомо знаючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, щодо подальших незаконних дій з фіктивного переоформлення квартири за допомогою підставних осіб, з якими у неї була домовленість, спільно з нею та іншими особами декілька разів фіктивно перепродав зазначену квартиру, з метою забезпечення видимості доброчесності правочинів, та протиправно отримав за кінцевим правочином грошову винагороду. При цьому за зловмисною змовою ОСОБА_7 з ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та домовленістю з іншими особами були скоєні наступні правочини:

Отримавши за правочином від 23.03.2016 р. у власність за домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, право власності на квартиру АДРЕСА_2 01.04.2016 року приблизно о 10:02 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в законному шлюбі з ОСОБА_5 , та юридично маючи цивільні права близьких родичів, знаходячись в місті Ужгород, Закарпатської області в приміщенні приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А.В., за адресою АДРЕСА_5 , згідно договору дарування № 214 від 01.04.2016 року, здійснив правочин дарування вищевказаної квартири своїй дружині ОСОБА_5 .

Далі, 16.04.2016 року приблизно о 12:56 годині, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Мазуренко Сергія В`ячеславовича, за адресою: АДРЕСА_6 , згідно договору купівлі-продажу, серія та номер HAT № 049711 р. № НОМЕР_3 виданий 16.04.2016 року, без отримання на власну користь будь-яких грошових коштів, здійснила правочин - продаж вищевказаної квартири ОСОБА_3 (згідно договору за домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 200 002 гривень), за що ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, отримала грошові кошти в готівковій формі в сумі 15000 доларів США, що у еквіваленті у національну валюту гривню за курсом НБУ станом на 15.04.2016 (2564,764 гривень за 100 доларів США) становить 384714 гривень 72 копійки. Отримані гроші ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розподілила, як грошову винагороду між собою, іншими учасниками злочину.

Після чого, 25.05.2016 року приблизно о 18:28 годині, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Мазуренко Сергія Вячеславовича, який не був усвідомлений про злочинний умисел ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за адресою: АДРЕСА_6 , згідно договору купівлі - продажу, серія та номер HAT № 049780 р. № НОМЕР_4 виданий 25.05.2016 року, здійснив правочин продаж квартири АДРЕСА_2 потерпілій ОСОБА_1 (згідно договору за домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 80 000 гривень), та отримав від останньої грошові кошти в готівковій формі в сумі 20600 доларів США, що у еквіваленті у національну валюту гривню за курсом НБУ станом на 15.04.2016 (2513,3711 гривень за 100 доларів США) становить 517754 гривень 45 копійок.

В подальшому, ОСОБА_3 отримавши грошові кошти в готівковій формі в сумі 20600 доларів СІЛА, з продажу вищевказаної квартири, дотримуючись раніше усної домовленості, яка мала місце 16.04.2016 року між ним та ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, самостійно повернув собі боргові зобов`язання ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, і залишив при собі грошові кошти в готівковій формі в сумі 15000 доларів США, та обіцяну від останньої грошову винагороду в сумі 1000 доларів США, у вигляді процентів за місяць. Решту грошових коштів в готівковій формі в сумі 4600 доларів США повернув ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка розподілила її між всіма учасниками злочину в тому числі ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 у змові із ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, обманним шляхом з використанням завідомо підробленого документу, повторно заволодів чужим майном за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах тим самим спричинили потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_1 матеріальний збиток на суму 517754 гривень 45 копійок.

При вирішення позовних вимог по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно ст. 661 Цивільного кодексу України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Правочин щодо звільнення продавця від відповідальності або щодо її обмеження у разі витребування товару у покупця третьою особою є нікчемним.

Приймаючи до уваги, що за підсумками судових розглядів квартиру АДРЕСА_2 було витребувано у ОСОБА_1 на користь її власника ОСОБА_10 з підстав, що виникла до укладання договору купівлі-продажу від 25 травня 2016 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що вона має право вимагати від відповідача стягнення сплачених нею коштів.

Згідно ст. 660 Цивільного кодексу України якщо третя особа на підставах, що виникли до продажу товару, пред`явить до покупця позов про витребування товару, покупець повинен повідомити про це продавця та подати клопотання про залучення його до участі у справі. Продавець повинен вступити у справу на стороні покупця. Якщо покупець не повідомив продавця про пред`явлення третьою особою позову про витребування товару та не подав клопотання про залучення продавця до участі у справі, продавець не відповідає перед покупцем, якщо продавець доведе, що, взявши участь у справі, він міг би відвернути відібрання проданого товару у покупця. Якщо продавець був залучений до участі у справі, але ухилився від участі в її розгляді, він не має права доводити неправильність ведення справи покупцем.

Як вбачається з судових рішень у цивільних справах № 203/1722/16-ц та № 203/2012/17 відповідач ОСОБА_3 був залучений до участі в розгляді зазначених справ.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на добросовісність його дій, оскільки питання добросовісності чи недобросовісності набувача майна мають значення для вирішення питання про можливість витребування цього майна на користь особи, у якої воно вибуло (ст. 388 Цивільного кодексу України).

Натомість у правовідносинах, що склались, правовою підставою для одержання відповідачем коштів від позивачки є передання ним у її власність квартири АДРЕСА_2 , проте через витребування у позивачки цієї квартири у зв`язку з відсутністю у відповідача права на її відчуження та належністю цієї квартири іншій особі, ці підстави відпали.

При визначенні суми, яку слід стягнути з відповідача на користь позивачки суд враховує вирок Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року у справі № 203/4649/17, яким встановлено, що продаж квартири АДРЕСА_2 було здійснено за 20 600 доларів США і розрахунок відбувся саме і цій валюті. При цьому, зазначена у вироку сума заподіяних злочином матеріальних збитків 517 754 гривень 45 копійок є гривневим еквівалентом фактично сплаченої суми в доларах США на відповідну дату кримінального провадження.

Курс НБУ на день ухвалення рішення (26 січня 2024 року) становить 37,5825 грн. за 1 долар США, тобто гривневий еквівалент 20 600 доларів США складає 774 199 грн. 50 коп. У зв`язку з цим, підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_16 про стягнення з відповідача збитків в розмірі 767 940 грн. 60 коп., оскільки суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає позов в межах заявлених вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 679 грн. 50 коп. (а.с. 40).

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 15, 655, 657, 658, 660, 661 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 76, 81 83, 89, 95, 141, 158, 263 265, 268, 274, 289 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , збитки від вилучення за рішенням суду квартири АДРЕСА_2 в розмірі 767 940 грн. 60 коп., судові витрати по сплаті судового збору 7 679 грн. 50 коп., а разом 775 620 (Сімсот сімдесят п`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 10 копійок.

Учасники справи:

Позивачка ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_8 )

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_7

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_8 )

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 05.02.2024 року.

Суддя С.В. Єдаменко