Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1759/24
Провадження № 2-о/332/89/24
Рішення

Іменем України

26 березня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

секретаря: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, -

Встановив:

26.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду із заявою про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області.

Документами, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території є свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 21.02.29 Територіальним відділом РАЦС Михайлівського району Управління РАЦС Запорізької області.

Встановлення даного факту є необхідним заявникові для реєстрації смерті ОСОБА_2 державними органами України та для реалізації своїх спадкових прав.

Від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують щодо заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Положеннями ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Селище міського типу Михайлівка входить до складу Михайлівської селищної громади Василівського району Запорізької області, згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області».

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (зі змінами та доповненнями), Михайлівська селищна територіальна громада Василівського району Запорізької області входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф. Відтак, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на цій території.

Факт родинних відносин між заявником та померлим ОСОБА_2 підтверджується наступними документами: паспортом громадянина України заявника ОСОБА_1 та її РНОКПП (а.с. 5-9); паспортом громадянина України померлого ОСОБА_2 та його РНОКПП (а.с. 11-14); свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_1 НОМЕР_2 , в якому її батьками зазначені (надалі мовою оригіналу) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 15); свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 , згідно якого вбачається зміна прізвища заявника після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с. 16).

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) підставою для реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Судом встановлено, щозаявником при зверненні до суду із заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька на тимчасово окупованій території України в смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області було надано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 21.02.29 Територіальним відділом РАЦС Михайлівського району Управління РАЦС Запорізької області (а.с. 17).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що на теперішній час заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує факт смерті 08.01.2024 її батька та враховуючи, що заявником були надані докази, що в повній мірі підтверджують цей факт, заяву слід задовольнити.

При цьому суд, даючи оцінку допустимості наданих заявником письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, що відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади.

Враховуючи практику ЄСПЛ, суд оцінює надані заявником письмові докази та приходить до переконання щодо необхідності задоволення заяви, оскільки встановлення факту смерті має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому зареєструвати смерть батька державними органами України та реалізувати свої спадкові права.

Керуючись ст. ст. 13, 89, 259, 263-265, 293, 315-319 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцерозташування: м. Запоріжжя, вул. Сеченова, буд. 25-б, ), про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, Україна, який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Михайлівка Василівського району Запорізької області, Україна у віці 81 року від злоякісного новоутворення сечового міхура.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.С. Яцун