Справа №358/1349/21 Головуючий в суді І інстанції Тітов М.Б.
Провадження № 22-ц/824/2429/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошка Людмила Анатоліївна про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 15 серпня 2013 року ОСОБА_2 було придбано у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Іщенко О.В. та зареєстровано в реєстрі за №807. Згідно п. 2 вказаного договору квартира має 40,80 кв.м. загальної площі, 27,10 кв.м. житлової площі; житлові кімнати 10,80 кв.м., 16,30 кв.м; кухня -7,60 кв.м., коридор 6,10 кв.м.

27.02.2019 року приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А. було засвідчено справжність підпису ОСОБА_2 на заяві про поділ квартири на два новосформовані об`єкти.

Із копії вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу посвідченого Іщенко О.В. приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу 15.08.2013 року за №807, до складу якої входять: ванна кімната 1,20 кв.м., вбиральня 0,70кв.м., кухня 5,10 кв.м., коридор 6,20кв.м., житлові кімнати 10,50 кв.м., 16,50 кв.м. та гараж «Б» площею 26,85кв.м. Просить провести поділ належної їй квартири на два новосформовані об`єкти: об`єкт 1: квартира АДРЕСА_1 , а саме ванна кімната 1,20 кв.м., вбиральня 0,70 кв.м., кухня 5,10 кв.м., коридор 6,20кв.м., житлові кімнати 10,50 кв.м., 16,50 кв.м.; об`єкт 2: гараж «Б» площею 26,85 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 .

21 березня 2019 року рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради №44/3 гаражу загальною площею 37,54 кв.м, який належить ОСОБА_2 , присвоєно адресу АДРЕСА_3 (колишня адреса АДРЕСА_1 ).

Рішенням державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_4 №46927746 від 20 травня 2019 року право власності на гараж по АДРЕСА_3 було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Позивачка також зазначає, що в провадженні Богуславського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ГУ Держгеокадастру у Київській області, Богуславської міської ради Обухівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_1 про визнання рішення від 27 січня 2021 року незаконним та зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Київській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0197.

Зазначає, що під час проведення підготовчого засідання позивачкою було надано правовстановлюючі документи на підставі яких було зареєстровано право власності на гараж по АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 . При цьому їй стало відомо про те що мова йде про гараж, який знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у її користуванні, а сам спірний гараж вважає, що відноситься до її квартири АДРЕСА_5 , чим порушується право ОСОБА_1 на узаконення свого права власності.

Позивачка вважає, що право власності на самочинно збудований її батьком гараж за ОСОБА_2 було зареєстровано в порушення вимог закону та без відповідних правовстановлюючих документів, оскільки із копії договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Іщенко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №807 вбачається, що відповідачка купила тільки саму квартиру АДРЕСА_1 і з нього не вбачається, що ОСОБА_2 набула право власності на будь-який гараж, зокрема і той, який знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у її користуванні.

У зв`язку з вищевикладеним, просила суд визнати недійсною та скасувати заяву ОСОБА_2 про поділ квартири на два новосформовані об`єкти від 27.02.2019 року справжність підпису на її заяві який засвідчено приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А. та зареєстровано в реєстрі № 438. Також просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_4 № 46927746 від 20 травня 2019 року, яким право власності на гараж по АДРЕСА_3 було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції не враховано, що з інвентаризаційної справи вбачається, що самочинно збудований цегляний гараж відноситься до квартири АДРЕСА_5 , власником, якої був її батько, а на даний час право власності на квартиру в порядку спадкування набула вона. Крім того, до кожної квартири у будинку АДРЕСА_1 відноситься певна господарська будівля, зокрема до квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , відноситься дерев`яний сарай-гараж. Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 набула право на гараж, який хоча і є самочинним, однак знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у її власності, чим порушено її право на користування та узаконення спірного гаражу.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не ставилася позовна вимога про визнання права власності на гараж за нею, вважає помилковим, оскільки право власності повинно набуватися в адміністративному порядку, а ніяк не в судовому.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач оскаржує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - гараж по АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 .

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2013 року ОСОБА_2 було придбано у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Іщенко О.В. та зареєстровано в реєстрі за №807. Згідно п. 2 вказаного договору квартира має 40,80 кв.м. загальної площі, 27,10 кв.м. житлової площі; житлові кімнати 10,80 кв.м., 16,30 кв.м; кухня - 7,60 кв.м., коридор 6,10 кв.м (а.с.8).

27.02.2019 приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А. було засвідчено справжність підпису ОСОБА_2 на заяві про поділ квартири на два новосформовані об`єкти (а.с. 10).

Із копії вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу посвідченого Іщенко О.В. приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу 15.08.2013 року за №807, до складу якої входять: ванна кімната 1,20 кв.м., вбиральня 0,70кв.м., кухня 5,10 кв.м., коридор 6,20 кв.м., житлові кімнати 10,50 кв.м., 16,50 кв.м. та гараж «Б» площею 26,85кв.м. Просить провести поділ належної їй квартири на два новосформовані об`єкти: об`єкт 1: квартира АДРЕСА_1 , а саме ванна кімната 1,20 кв.м.. вбиральня 0,70кв.м., кухня 5,10 кв.м., коридор 6,20кв.м., житлові кімнати 10,50 кв.м., 16,50 кв.м.; об`єкт 2: гараж «Б» 26,85 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Для державної реєстрації права власності на об`єкт - гараж, що створюється шляхом поділу майна, ОСОБА_2 було подано такі документи: заява ОСОБА_2 , справжність підпису на заяві засвідчено приватним нотаріусом і зареєстровано в реєстрі за № 438; витяг з Державного реєстру, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу (реєстраційний № 06 від 29.10.2018 р.); технічний паспорт на гараж; витяг з рішення виконавчого комітету міської ради від 21 березня 2019 року за № 44/3 про присвоєння адреси гаражу, який належить ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , колишня адреса: АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_4 №46927746 від 20 травня 2019 року, право власності на гараж по АДРЕСА_3 було зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.14).

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.08.2013 вбачається, що державний реєстратор - приватний нотаріус Богуславського районного нотаріального округу Київської області Іщенко О.В. зареєструвала за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40,8 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м. Відомості про гараж відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності (див., зокрема, пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).

Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29)), від 23 листопада 2021 року № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 152), від 29 листопада 2023 року (провадження № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22, пункт 55).

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року по справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23) зазначила, що належним та ефективним способом захисту прав власника (користувача) земельної ділянки, який заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, вчинення дій, що передбачені положеннями статті 376 ЦК України, а саме звернення до суду з позовом про знесення такого майна (самочинного будівництва) особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок та/або визнання за власником (користувачем) земельної ділянки права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неефективність обраного позивачем способу захисту, позаяк позивачкою не заявлено вимогу про визнання за нею права на спірний гараж, а задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за відповідачкою не призведе до відновлення порушеного права.

Доводи апеляційної скарги щодо належності обраного нею способу захисту, оцінюються колегією суддів критично, позаяк зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Твердження апелянта щодо необхідності визнання недійсною та скасування нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 про поділ квартири від 27.02.2019 року, відхиляється колегією суддів, з огляду на положення статті 328 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, заява від 27.02.2019 року не може вважатися такою, що стала підставою для набуття права власності відповідачки на спірний гараж, а тому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богуславського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: