РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Колесник С.А.,

за участю секретаря - Півоваровій Д.В.,

представника позивача - адвоката Прядко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 953/11694/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прядко О.О., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на ОСОБА_3 у розмірі від щомісячного доходу, починаючи із 24.11.2023 та до досягнення дитиною 23 років, за умови продовження навчання. Судові витрати в розмірі 20100 грн. покласти на відповідача.

На обґрунтування позовної заяви представник позивача вказав, що рішенням Київського районного суду міста Харкова від 18.01.2023 по справі № 953/4938/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 від усього доходу до завершення дитиною навчання. Підставою для задоволення позову саме частково було те, що відповідач надає матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам, які її потребують у зв?язку із похилим віком та станом здоров?я. На даний час фактичні обставини змінились. ОСОБА_2 має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Він давно перестав утримувати своїх непрацездатних батьків і зараз проживає у цивільному шлюбі на території Салтівського району міста Харкова. Утриманням його батьків займається його тітка ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із батьком відповідача ОСОБА_5 , який працює на посаді начальника наукового відділу ННЦ ХФТІ і додатково отримує наукову пенсію, тому не може вважатись непрацездатною особою, яка потребує стороннього догляду. Квартира, в якій ОСОБА_2 зареєстрований на даний час ним не використовується. В той же час, позивачка разом із сином продовжують проживати в зруйнованому у 2022 році гуртожитку без можливості орендувати собі нове житло. Потреби дитини в навчанні вимагають від батьків забезпечити проведення дистанційного навчання студента в окремій кімнаті, але на усі прохання позивачки до відповідача допомогти матеріально синові для оренди окремого житла вона отримувала відмову. Також батько, маючи для цього усі можливості відмовляється віддати сину на період навчання в користування свою квартиру. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання спільного сина у розмірі не менше від усього доходу, і тому вирішила звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

23.11.2023 позивачем укладено договір №40/23 про надання професійної правничої допомоги із адвокатом Прядко О.О. Сторонами погоджено, що вартість послуг адвоката складає 1675 грн. за 1 годину наданих послуг. Мінімальна вартість буде складати 20100 грн., що включати: підготовку і подання позовної заяви, збір доказів, представництво інтересів позивача в суді, складання і подання заяв і клопотань із процесуальних питань. Умовами договору передбачено, що оплата послуг також може здійснюватись на підставі передплати (авансу). Послуги адвоката позивачем частково сплачені на підставі рахунку від 23.11.2023 на суму 2010 грн. Факт надання послуг на повну суму буде підтверджено актом приймання послуг, який буде поданий суду протягом 5 днів після ухвалення рішення по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2023 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд.

08.01.2024 через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Дородних С.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 61-86).

На обґрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначив, що звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів отримувач аліментів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, повинен довести те, що після визначення судом відповідного розміру аліментів, відбулись зміни в його матеріальному або сімейному стані або в матеріальному чи сімейному стані платника аліментів, погіршився стан його здоров`я чи поліпшився стан здоров`я платника аліментів або існують інші обставини, визначені в Сімейному кодексі України, які свідчать про необхідність зміни розміру аліментів. Однак позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що матеріальне становище ОСОБА_2 значно покращилося та він спроможний сплачувати заявлений Позивачем розмір аліментів, а тому доводи Позивача ґрунтуються лише на його припущеннях.

Водночас Відповідач зазначає, що його єдиним джерелом доходу є заробітна плата, яку він отримує за основним місцем роботи в Інституті фізики твердого тіла, матеріалознавства та технологій ННЦ ХФТІ (посада: старший науковий співробітник). Із заробітної плати Відповідача щомісяця сплачуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 в розмірі, визначеному рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2023 року №953/4938/22. Окрім цього, і наразі на його утриманні перебувають непрацездатні батьки: батько, ОСОБА_5 , 1941 року народження та мати, ОСОБА_6 , 1947 року народження, які за станом здоров`я потребують постійного догляду: вік матері становить 76 років, вік батька - 82 роки.

Також Позивач, незважаючи на ту обставину, що позовна заява представника ОСОБА_1 - адвоката Прядка О.О. має назву «про збільшення розміру аліментів на утримання дитини», прохає суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на ОСОБА_3 у розмірі 1/4 від щомісячного доходу. Тобто предмет позову представника ОСОБА_1 - адвоката Прядка О.О. повністю співпадає з предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у справі №953/4938/22, що перебувала на розгляді Київського районного суду м.Харкова. З наведеного слідує, що позивач повторно прохає суд стягнути з Відповідача на користь Позивача саме аліменти, а не збільшити їх розмір, як це врегульовано ст. ст. 192, 273 СК України. Отже підстави позову адвоката Прядка О.О., що діє в інтересах ОСОБА_1 , не узгоджуються з предметом його позову.

Позовну заяву в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат в розмірі 20100 грн. просив залишити без задоволення, вважаючи, що він є значно завищеним, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та критерію розумності їх розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін, не відповідає характеру та обсягу фактично наданої правничої допомоги та не підтверджений належними та допустимими доказами. При цьому, сума судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи орієнтовно складає 26 500 грн.

12.01.2024 через систему «Електронний суд» представник Позивача - адвокат Прядко О.О. подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що Відповідач ОСОБА_2 не зміг заперечити того факту, що у його власності знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_1 . На відміну від матері у власності батька дитини перебуває об`єкт нерухомості, що означає те, що його можливості щодо утримання спільної дитини є більшими. Натомість дитина перебуває на утриманні саме матері, а батько сплачує аліменти лише у 1/6 частки від свого доходу. Відповідач не заперечив той факт, що проживає за іншою адресою із новою сім`єю, ніж там де знаходиться його квартира, а тому фактично визнав той факт, що цей об`єкт нерухомості може використовуватись для отримання додаткового доходу. Відповідачем не спростовано доводи Позивача про те, що батьки ОСОБА_2 проживають разом із його тіткою ОСОБА_4 , що безпосередньо і утримує цих осіб похилого віку. Таким чином, представник вважає, що обставини, щодо яких не були подані заперечення у відзиві на позовну заяву вважаються такими, що визнані Відповідачем.

Щодо доказів, наданих Відповідачем, нібито, на підтвердження витрат ОСОБА_7 на лікування своїх непрацездатних батьків, то вважає ці докази не належними, оскільки Відповідачем не доведено той факт, що ці витрати здійснювались ним особисто за власний кошт і що вони взагалі здійснювались, оскільки рахунок не є належним доказом оплати послуг. Належним доказом оплати може вважатись тільки фіскальний чек або платіжне доручення. Відповідачем не додано доказів, які б підтверджували статус його батьків, що вони за своїм станом здоров`я потребують стороннього догляду або інших доказів, які підтверджують їх тяжке матеріальне становище, відсутність можливості самостійно себе утримувати. Зазначає, що Відповідач ніколи не цікавився життям свого сина, жодного разу добровільно не надавав йому допомоги, а тому його позиція в усіх попередніх судових спорах зводились до того, щоб зменшити і до того невеликий розмір аліментів, наводячи для того будь-які підстави. Позивачем надано довідку про доходи за період із вересня 2022 року по листопад 2023 року, згідно якої його заробітна платня збільшилась в середньому із 19850,00 грн. до 23895,00 грн., а у деякі місяці зокрема у вересні 2023 складала 26005,95 грн. Наданий суду доказ очевидно стверджує, що матеріальне становище відповідача у 2023 покращилось. Натомість, згідно довідки про доходи позивачки ОСОБА_1 її дохід щомісяця за період із листопада 2022 по жовтень 2023 складає 4372, 22 грн. (а.с.103-110).

Разом з відповіддю на відзив, поданою представником Позивача - адвокатом Прядко О.О. 12.01.2024, представником подано клопотання про витребування доказів (а.с.109).

16.01.2024 до суду через систему «Електронний суд» представник Відповідача - адвокат Дородних С.В. подав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що у відповіді на відзив Позивач має викласти не свою правову позицію щодо судового спору взагалі, а навести свої контраргументи (у випадку незгоди з доводами відзиву) щодо наведених Відповідачем у відзиві заперечень. Проте у відповіді на відзив Позивач замість спростування доводів Відповідача, викладених ним у відзиві, частково повторює свої доводи та аргументи, що викладені у позовній заяві.Позивач будує власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує. Тобто використовує концепцію негативного доказу. Так, законодавець як одну із засад (принципів) цивільного судочинства визначив змагальність сторін (ст.12 ЦПК). Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення своїх вимог (ч.3 ст.13 ГПК). При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу). Концепція негативного доказу не може тлумачитися так, що певна обставина вважається доведеною, допоки інша сторона її не спростувала, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Крім того, твердження Позивача, наведені у відповіді на відзив, про те, що «обставини, щодо яких не були подані заперечення у відзиві на позовну заяву вважаються такими, що визнані Відповідачем», є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідач не зобов`язаний спростовувати припущення Позивача. Водночас Відповідач не зобов`язаний замість Позивача нести тягар доказування у справі щодо збільшення розміру аліментів та доказувати суду, що обставини, які були встановлені рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2023 року у справі №953/4938/22, не змінилися (а.с.115-124).

22.01.2024 до суду через систему «Електронний суд» представник Відповідача - адвокат Дородних С.В. подав клопотання про огляд в судовому засіданні іншої судової справи, а також заперечення на клопотання про витребування доказів (а.с.127-131, 134-139).

22.01.2024 через систему «Електронний суд» представник Позивача - адвокат Прядко О.О. подав до суду заперечення на клопотання про огляд в судовому засіданні іншої судової справи (а.с.132-133).

26.01.2024 протокольною ухвалою задоволено клопотання представника Відповідача про огляд в судовому засіданні цивільної справи №953/4938/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів (а.с.142-143).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2024 задоволено клопотання представника Позивача - адвоката Прядко О.О. Витребувано із ГУ ДПС у Харківській області інформацію про доходи Відповідача ОСОБА_2 за період із 01.01.2022 по 31.12.2023 (а.с.144).

На виконання ухвали про витребування доказів 05.02.2024 та 14.02.2024 від ГУ ДПС у Харківській області до суду надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору з 01.01.2022 по 30.09.2023 по фізичній особі ОСОБА_2 (а.с.151-153).

15.03.2024 від представника Відповідача ОСОБА_2 - адвоката Дородних С.В. до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (а.с.195-198).

15.03.2024 від представника Позивача ОСОБА_1 - адвоката Прядко О.О. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження (а.с.202-203).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2024 у задоволенні клопотання представника Відповідача ОСОБА_2 - адвоката Дородних С.В. про зупинення провадження у цивільній справі № 953/11694/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - відмовлено.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві, просив збільшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від щомісячного доходу, починаючи з 24.11.2023 та до досягнення дитиною 23-х років, за умови продовження навчання.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Представник відповідача 15.03.2024 через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення судового засідання у зв2ґязку із зайнятістю у іншому судовому засіданні (а.с.189-192).

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно п. 2 ч. 3 вказаної статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що Відповідач та його представник повторно не з`явилися у судове засідання та те, що представник Відповідача вдруге подав до суду клопотання про відкладення судового засідання, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступні факти.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що 14 вересня 2004 року складено відповідний актовий запис №3482 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції. Батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції 14.09.2007 (а.с.6).

12 червня 2007 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис №333, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Згідно з довідкою №1301-103 від 30.06.2023 ОСОБА_3 навчається за денною формою навчання Навчально-наукового інституту «Фізико-технічний факультет» (бюджет) Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна. Термін навчання до 30.06.2025 із здобуттям ступеню бакалавр (а.с.21).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти утримання дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 09.09.2022 і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 23-х років, за умови, якщо він буде продовжувати навчання (а.с.19-20).

З мотивувальної частини рішення вбачається, що ухвалюючи рішення судом було враховано, що відповідач надає матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам, які потребують у зв`язку із похилим віком та станом здоров`я.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

В пункті 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Як на підставу для збільшення розміру аліментів при зверненні до суду Позивач посилається на ст.192 ЦПК України та зазначає, що матеріальний стан Відповідача покращився, а саме: Відповідач має у власності квартиру, яка ним не використовується та перестав утримувати своїх непрацездатних батьків. При цьому Позивачем не надано доказів на підтвердження вказаного.

Натомість, представник Відповідача стверджує, що Відповідач продовжує утримувати своїх непрацездатних батьків, які за станом здоров`я потребують постійного догляду, на підтвердження чого надав до суду відповідні докази.

Так, згідно виписки з історії хвороби №146, виданої головним лікарем Лікувально-діагностичного центру «Лорітон» ОСОБА_8 , ОСОБА_5 знаходився на обстеженні та лікуванні в клініці ЛДЦ «Лорітом» з 22.03.2023 року по 29.03.2023 року, у вказаній виписці вказано діагноз та рекомендації (а.с.90-91).

Згідно виписки з історії хвороби №642, виданої головним лікарем Лікувально-діагностичного центру «Лорітон» ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у жовтні 2023 року перебувала на обстеженні та стаціонарному лікуванні у медичному закладі, у вказаній виписці вказано діагноз та рекомендації (а.с.94-95).

З виписки з історії хвороби №641, виданої головним лікарем Лікувально-діагностичного центру «Лорітон» ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_5 знаходився на обстеженні та лікуванні в клініці ЛДЦ «Лоріком» жовтні - листопаді 2023 року, у вказаній виписці вказано діагноз та рекомендації (а.с.98-99).

Загальна вартість витрат на послуги у лікувально-діагностичному центрі «Лорітом» видана на ім`я ОСОБА_6 складає 26 950 грн. (а.с.92).

Загальна вартість витрат на послуги у лікувально-діагностичному центрі «Лорітом» видана на ім`я ОСОБА_5 складає 33 490 грн. (а.с.93).

Загальна вартість витрат на послуги у лікувально-діагностичному центрі «Лорітом» видана на ім`я ОСОБА_5 складає 33 490 грн. (а.с.96).

Також, представник Позивача як на підставу для збільшення розміру аліментів посилається на покращення матеріального стану Відповідача, а саме збільшення його заробітної плати.

Так, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ОСОБА_2 нараховано сума доходу: січень 2022 рік - 17 485,80 грн.; лютий 2022 рік - 16 611,51 грн.; березень 2020 рік - 7 606 грн.; квітень 2022 рік - 19 395,30 грн.; травень 2022 рік - 37 191,86 грн.; червень 2022 рік - 19 665,73 грн.; липень 2022 рік - 19 678,70 грн.; серпень 2022 рік - 19 850,30 грн.; вересень 2022 рік - 19 850,30 грн.; жовтень 2022 рік - 39 850,30 грн.; листопад 2022 рік - 27 962,10 грн.; грудень 2022 рік - 34 980,41 грн.; січень 2023 рік - 19 395,30 грн.; лютий 2023 рік - 19 395,30 грн.; березень 2023 рік - 23 395,30 грн.; квітень 2023 рік - 23 395,30 грн.; травень 2023 рік - 23 395,30 грн.; червень 2023 рік - 23 895,30 грн.; липень 2023 рік - 21 395,30 грн.; серпень 2023 рік - 25 814,89 грн.; вересень 2023 рік - 26 005,95 грн. (а.с.152-153).

Отже, як встановлено судом і підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору та довідкою про доходи, виданої ОСОБА_2 (а.с.89) розмір доходів Відповідача збільшився з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

Однак, згідно довідки про доходи (графа сплачені аліменти), сума аліментів, яка стягується з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3 також збільшилась в зв`язку із збільшенням розміру доходів, оскільки аліменти визначені судом в частці від доходу ОСОБА_2 ..

Як вже зазначалося, ст. 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів отримувач аліментів, повинен довести те, що після визначення судом відповідного розміру аліментів, відбулись зміни в його матеріальному або сімейному стані або в матеріальному чи сімейному стані платника аліментів, погіршився стан його здоров`я чи поліпшення здоров`я платника аліментів або існують інші обставини, визначені в Сімейному кодексі України, які свідчать про необхідність зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1,3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити певний стандарт доказування обраний судом. Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою. Застосування певного стандарту доказування, дозволяє продемонструвати у судовому акті розумовий процес судді щодо оцінки доказів. Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Іншими словами, це певний критерій (поріг) прийняття рішення для суду, через установлення певної міри, ступення доведеності (переконання/впевненості), досягнувши якої факт вважається встановленим.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Позивачем не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та не надано суду доказів, які б підтвердили, що після ухвалення рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2023 у справі №953/4938/22 про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, відбулись зміни в матеріальному стані Відповідача, або існують інші обставини, визначені в Сімейному кодексі України, які свідчать про необхідність зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, зважаючи на недоведеність позовних вимог та враховуючи на розмір аліментів, які відраховуються з доходу відповідача на утримання сина, який продовжує навчання та їх збільшення в залежності від доходу ОСОБА_2 , а також беручи до уваги наявність у Відповідача інших утриманців - його батьків, розмір його витрат, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини у своїх судових рішення звертав увагу, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року) (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення… Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц).

Таким чином, з урахуванням наведеного аналізу наявних правовідносин сторін, встановлених обставин цієї справи, наявних матеріалів справи та поданих сторонами у справі доказів, суд вважає, що інші доводи та аргументи позовної заяви не заслуговують на детальне обґрунтування підстав їх відхилення та не впливають на результат розгляду позовних вимог.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 2, 4, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 89, 95, 133, 137, 141, 209-211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 355 ЦПК України, ст.ст. 1, 182, 192, 199-200 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 25 березня 2024 року.

Суддя Колесник С.А.