Справа № 275/671/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

05 березня 2024 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

з участю відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки адвоката Левкова С.А.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить здійснити поділ майна подружжя.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.11.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 24.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 05.07.2023 провадження в справі було зупинено та призначено будівельну - технічну та земельно-технічну експертизу.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.07.2023 провадження в справі було поновлено у зв`язку з надходженням листа експерта для надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 18.09.2023 провадження в справі було зупинено та з додатковими матеріалами справу направлено для виконання експертизи.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 11.12.2023 провадження в справі було поновлено у зв`язку з надходженням висновку експертів.

У судові засідання 16.02.2024 та 05.03.2024 позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Києнко Д.О. не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

У судовому засіданні 05.03.2024 представник відповідачки адвокат Левков С.А. заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату та час розгляду справи позивача та його представника.

У судовому засіданні 05.03.2024 відповідач ОСОБА_1 підтримала клопотання свого представника.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду з наступних підстав.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позовних заяв.

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Суд, зважаючи на вимоги частини 4 ст. 10 ЦПК України, також враховує прецедентне рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, у якому ЄСПЛ дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Також, суд зазначає, що передбачене частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07.07.1989).

Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» наголосив на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно позиції Верховного Суду (ВС/КЦС у справі № 465/6555/16-ц від 28.10.2021) на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Крім того, у даній Постанові зазначено, що суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2018 у справі №553/3688/16-ц, від 22.05.2019 у справі №310/12817/13, від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21) та від 28.10.2021 справа № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21), за змістом яких закон надає право суду залишати позов без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання незалежно від причин його неявки, наявності чи відсутності поважних причин для такого, якщо він був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, про дату та час судового засідання на 16.02.2024 позивач та представник позивача були повідомлені під розписку в суді 24.01.2024 (а.с.76 т. 2).

Про дату та час судового засідання призначеного на 05.03.2024 представник позивача ОСОБА_3 був повідомлений також під розписку в суді (а.с.81 т. 2) та під час ознайомлення з матеріалам справи (а.с.77 т. 2), а позивач ОСОБА_2 - шляхом отримання судової повістки, повідомлення в електронному вигляді за допомогою SMS повідомлення (довідка від 16.02.2024) на підставі його заявки від 17.10.2022 (а.с.21 т.1).

Відповідно положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Також, відповідно положень ч. 13 ст. 128 ЦПК України, за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Отже, враховуючи повідомлення позивача та його представника особисто під розписку в суді, а позивача за самостійно повідомленим номером телефону за допомогою SMS-повідомлення, на підставі положень ч.ч. 8,13 ст. 128 ЦПК України суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Києнко Д.О. були належним чином та завчасно (24.01.2024 та 16.02.2024 відповідно) повідомленими про час і місце судового розгляду справи 16.02.2024 та 05.03.2024. Тобто позивач та його представник вдруге поспіль не з`явилися до суду на судовий розгляд справи за своїм позовом без повідомлення причин неявки та без звернення з заявою про розгляд справи без їх участі.

Крім того, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Тому, як зазначено вище, позивач та представник позивача в судові засідання 16.02.2024 та 05.03.2024 не з`явилися, належним чином повідомлялися про розгляд справи за всіма повідомленими ними засобами зв`язку, причини неявки суду не повідомляли, з заявами про розгляд справи за їх відсутності до суду не зверталися.

З огляду на викладене, суд не знаходить правових підстав для чергового відкладення судового засідання з метою чергового виклику позивача та представника позивача, оскільки, на переконання суду, це призведе до безпідставного затягування розгляду справи, а, відтак, до порушення розумних строків її розгляду.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що позов слід залишити без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Заяв про розподіл судових витрат не надійшло.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,12,13, 44, 223, 257 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідачки адвоката Левкова Сергія Андрійовича про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Миколайчук П. В.