Справа №754/5916/19 Головуючий в суді І інстанції Зотько Т.А.
Провадження № 22-ц/824/2123/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 27.08.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 50010329, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 208 655,46 грн., що на момент укладення якого становило еквівалент 25 642,80 дол. США, строком на 60 місяців з процентною ставкою 9, 90% (є змінною відповідно до п 2.3 Загальних умов кредитування) для придбання автомобіля марки «Volkswagen Golf VII», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1,968 куб. см., рік випуску - 2013, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит у повному обсязі.

Перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля склав 4 525, 20 дол. США, загальна ціна автомобіля склала 30 168, 00 дол. США.

Окрім того, відповідно до п. 1.6 загальних умов зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50010329 від 27.08.2013 року забезпечено Договором застави № 50010329 від 29.08.2013 року.

Вказував, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання внаслідок чого у останнього виникла заборгованість.

04.03.2016 року на адресу відповідача була направлена вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати відсотків, однак дана вимога була проігнорована.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимоги про дострокове повернення кредиту та з метою захисту своїх прав та інтересів, за кредитним договором та договором застави, позивач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на підставі Договору застави від 29.08.2013 року, з метою звернення стягнення на автомобіль «Volkswagen Golf VII», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1,968 куб. см., рік випуску - 2013 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

25.04.2016 року приватним нотаріусом КМНО Семеновою Г.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №713 про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen Golf VII», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1,968 куб. см., рік випуску - 2013, який належить на праві власності відповідачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

23.06.2016 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області на підставі вищевказаного напису винесена Постанова про відкриття ВП НОМЕР_2.

30.11.2017 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/8117/16-ц виконавчий напис від 25.04.2016 року, зареєстрований в реєстрі №713 визнано таким, що не підлягає виконанню.

14.03.2018 року Апеляційного суду Київської області рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2017 у справі №369/8117/16-ц залишено без змін.

Таким чином, на день звернення до суду, звернення стягнення на предмет застави не було реалізовано, а тому, вважає, що починаючи з 16.08.2015 року відповідач перестав належним чином виконувати взяті за кредитним договором зобов`язання, у зв`язку з чим він був змушений звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2023 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму заборгованості щодо дострокового повернення суми кредиту за кредитним договором №50010329 від 27.08.2013 у розмірі 376 610,61 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо дострокового повернення суми кредиту у розмірі 33 121,00 грн., несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) у розмірі 133 913,87 грн., 3% річних за несплачені чергові платежі у розмірі 12 055,05 грн., прострочена заборгованість по додатковому кредиту у розмірі 96 397,19 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 781,47 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що прострочення сплати чергового платежу відбулося 16 серпня 2015 року, а 04 березня 2016 року банк направив позичальнику вимогу про дострокове погашення заборгованості, таким чином змінив строк дії договору, а з позовом банк звернувся до суду у квітні 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Вказує, що вчинення виконавчого напису нотаріуса після виникнення права на позов не перериває позовну давність і не зупиняє її перебіг, а визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не впливає на перебіг позовної давності.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник ТОВ «Порше Мобіліті», належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання, до суду не з`явився, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Крім цього, колегія суддів враховує, що він висловив свої заперечення щодо апеляційної скарги в судовому засіданні від 22 лютого 2024 року.

Від представника ОСОБА_1 надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи, з посиланням на зайнятість його адвоката в Київському окружному адміністративному суді, однак, з огляду на відсутність відповідних доказів на підтвердження вказаних доводів, колегія суддів вважає неповажною таку причину не явки в судове засідання та можливим провести розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого апелянта.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт або його представник, які неодноразово належним чином повідомлялися про місце, дату і час судового засідання, жодного разу не з`явилися в судове засідання, представник апелянта неодноразово звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість прибути в судове засідання у зв`язку з хворобою або зайнятістю в іншому судовому процесі, при цьому, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надав, судові засідання тричі відкладалися за клопотанням апелянта, однак з огляду на строки розгляду справи та недопустимість зловживання процесуальними правами, суд вважає, що наведені підстави є непереконливими та неповажними підставами для відкладення розгляду справи, а будь-яких інших об`єктивних підстав неможливості прибути в судове засідання клопотання не містить.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з порушенням виконання позичальником своїх зобов`язань перед ТОВ «Порше Мобіліті» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, що становить еквівалент 14 393,68 дол. США - 376 610,61 грн, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо дострокового повернення суми кредиту у розмірі 33 121,00 грн., несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) у розмірі 133 913,87 грн., 3% річних за несплачені чергові платежі у розмірі 12 055,05 грн., прострочена заборгованість по додатковому кредиту у розмірі 96 397,19 грн.

Місцевий суд виходив з того, що позивачем з моменту вчинення виконавчого напису нотаріуса було змінено строк виконання зобов`язання, а відтак строк позовної давності обчислюється з дати вчинення виконавчого напису 28.04.2016 року.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позову, однак, не може повністю погодитися з мотивувальною частиною рішення в частині щодо мотивів відмови у застосуванні спливу позовної давності, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 50010329, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 208 655,46 грн., що на момент укладення якого становило еквівалент 25 642,80 дол. США, строком на 60 місяців з процентною ставкою 9, 90% (є змінною відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування) для придбання автомобіля марки «Volkswagen Golf VII», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1,968 куб. см., рік випуску - 2013, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит у повному обсязі.

Згідно з п. 1.2. Загальних умов, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу Кредит та Додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно до п 1.3.1 Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Кредитного договору. В подальшому, Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент встановлення рахунка обмінного курсу банку. Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни або обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником.

Пунктом 1.3.2 Кредитного договору встановлено, що компанія має право вимагати, щоб платежі у погашення Кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за 2 дні до дати виставлення рахунку) іншого банку (Національно Банку України або іншого українського комерційного банку) замість обмінного курсу банку, вказаного в Договорі. Сторони погодились, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд Компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом дії Кредитного договору, і для цього не вимагатиметься згода Позичальника. Компанія повинна повідомити позичальника про свій намір щодо такої зміни за 7 робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений.

Згідно з п. 2.3. загальних умов кредитування визначено, що графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки EURIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс. Тому, якщо трьохмісячна ставка EURIBORзбільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання кредиту більше, ніж на 0,25% пункти, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту на дату виставлення рахунка.

У цьому випадку компанія готує новий графік погашення кредиту та направляє його позичальнику. Новий розмір платежів вступає в силу на 16-й календарний день з дня надіслання повідомлення та нового графіка погашення кредиту на адресу позичальника і не потребують підписання або іншого узгодження позичальником (п. 2.3.1. загальних умов кредитування).

Положеннями п. 1.4.2. Загальних умов Сторони погодили, що повернення Кредиту здійснюється Відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.

Відповідно до п.3.2.1 Кредитного договору у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць, Позивач має право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору.

Сторони також погодили, що відповідно до п.8.1 Загальних умов кредитування, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту та/або Додаткового Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно

Згідно з п.8.2 договору, укладеного між сторонами у разі порушення відповідачем терміну повернення Кредиту, визначеного у ст.3.3, за винятком умови порушення Відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, передбаченої в ст.3.2.1, Відповідач сплачує Позивачу штраф в розмірі 20% від суми Кредиту.

Відповідно до п. 1.6 загальних умов, зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50010329 від 27.08.2013 року забезпечено Договором застави № 50010329 від 29.08.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Саприкіною О.С., зареєстрованим в реєстрі за №1030, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки «Volkswagen Golf VII», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1,968 куб. см., рік випуску - 2013, що належить йому на праві власності.

Згідно доданої до позовної заяви вимоги (повідомлення) від 04.03.2016 року позивач вимагав достроково повернути заборгованість за кредитом в сумі у розмірі 515 369,62 грн. з яких: 14 393,68 дол. США - дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на 04.03.2016 становило еквівалент і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ « Креді Агріколь Банк» складає 376 610,61 грн.; 133 913, 87 грн. - невиплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу); 4 845, 11 грн. - штрафні санкції відповідно до п. 8.3 Договору (а.с.76 т.1).

Оскільки відповідач не виконав вимогу позикодавця про дострокове повернення кредиту та оплату боргу, що виник разом зі штрафними санкціями, позивач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

25.04.2016 року приватним нотаріусом КМНО Семеновою Г.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №713 про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen Golf VII», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1,968 куб. см., рік випуску - 2013, який належить на праві власності відповідачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

23.06.2016 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області на підставі вищевказаного напису винесена Постанова про відкриття ВП № НОМЕР_2.

30.11.2017 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/8117/16-ц виконавчий напис від 25.04.2016 року, зареєстрований в реєстрі №713 визнано таким, що не підлягає виконанню.

14.03.2018 року Апеляційного суду Київської області рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2017 у справі №369/8117/16-ц залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем, передбачених кредитним договором, обов`язків щодо своєчасного повернення кредиту, у позивача наявне порушене право, за захистом якого він звернувся до суду, а відтак наявні підстави для часткового стягнення з відповідача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованості за кредитним договором.

Разом з цим, відповідачем в суді першої інстанції заявлено про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 26.1.2019 у справі №914/3224/16, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Такі ж правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц; Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц; від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц; від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73); від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80); від 05 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61); № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61); від 07 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71); від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134); від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, від 22 травня 2018 року у справах № 369/6892/15-ц і № 469/1203/15-ц, якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, то за загальним правилом позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як зазначив позивач та вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушенням виконання позичальником своїх зобов`язань, 04.03.2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» надіслало вимогу про дострокове погашення заборгованості, чим змінило строк виконання зобов`язання, зазначивши, що сума боргу за кредитом на день виставлення рахунку становить еквівалент 14 393,68 дол. США, що відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» складало - 376 610,61 грн., 133 913, 87 грн. - невиплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу); 4 845, 11 грн. - штрафні санкції відповідно до п. 8.3 Договору (а.с.76 т.1). Вказану вимогу боржник отримав 05.05.2016 (а.с.7 т.2).

25.04.2016 року приватним нотаріусом КМНО Семеновою Г.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №713 про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen Golf VII», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1,968 куб. см., рік випуску - 2013, який належить на праві власності відповідачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції, вказавши, що строк позовної давності має обчислюється з 28.04.2016 року, тобто з дати вчинення виконавчого напису нотаріуса, не врахував, що вжитий банком такий спосіб позасудового захисту свого порушеного права, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса, до визначених статтями 263, 264 ЦК України обовязкових підстав зупинення чи/або переривання позовної давності не належить.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд, у постанові від 13 березня 2023 року у справі №554/9126/20 (№61-13760/сво21), зазначивши, що звернення особи до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису є певною мірою ризиком, пов`язаним, у тому числі, із пропуском позовної давності. Однак особа сама вирішує як їй здійснювати захист своїх прав, в судовому або ж позасудовому порядку. Початок перебігу позовної давності, підстави зупинення та переривання перебігу позовної давності визначені законодавством у імперативних нормах матеріального права, проте частина п`ята статті 267 ЦК України надає суду право визнавати поважними причини пропуску позовної давності і захищати порушене право.

Тлумачення статей 18, 256, 261, 264, 267 ЦК України свідчить, що початок перебігу позовної давності за позовами про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням зобов`язань у договірних правовідносинах з визначеним строком виконання починається зі спливом цього строку. Тобто, цивільне право кредитора є порушеним з моменту невиконання зобов`язання; вчинення нотаріусом виконавчого напису не впливає на перебіг позовної давності, а саме не перериває та не зупиняє її перебіг; визнання судом виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не впливає на перебіг позовної давності; визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме по собі не є поважною причиною пропуску позовної давності; звернення до однієї форми (одного способу) захисту жодним чином не впливає на перебіг позовної давності, яка і є однією з тих обставин, що можуть перешкодити захисту в іншій формі чи іншим способом. Особа, яка вдалася до юрисдикційної форми захисту свого права нотаріусом в порядку вчинення виконавчого напису (стаття 18 ЦК України) і пропустила позовну давність для звернення до суду з позовом для захисту цього ж права, не може виправдовуватися тим, що вона захищалася в позасудовому порядку.

Отже, за змістом статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням наведеного, початок перебігу позовної давності за зобов`язаннями у договірних правовідносинах з визначеним строком виконання, починається зі спливом цього строку.

Підстави зупинення та переривання позовної давності визначені у статтях 263, 264 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Зведеної облікової виписки з рахунку ОСОБА_1 , він 06.06.2016 добровільно здійснив платіж з повернення кредиту та сплати процентів на загальну суму 6 357,20 грн, який зарахований за оплату чергового платежу за липень 2015 року (а.с. 220-224 т.1).

У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

Такі ж правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №191/2478/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі №366/1088/16-ц, від 21 квітня 2021 року у справі №211/5281/16-ц.

З огляду на викладене, колегія суддів не може погодитися з мотивами суду першої інстанції в частині щодо відмови у застосуванні спливу позовної давності, оскільки вважає, що ТОВ «Порше Мобіліті», звертаючись до суду із вказаним позовом у квітні 2019 року, не пропустило строк позовної давності саме у зв`язку з його перериванням у червні 2016 року здійсненням позичальником платежу в рахунок повернення кредиту, а отже, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності, відхиляються судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині застосування позовної давності, а тому рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а тому мотивувальна частина рішення суду першої інстанції щодо відмови у застосуванні спливу позовної давності підлягає зміні, з викладенням її в редакції цієї постанови, а в іншій частині оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2023 року щодо пропуску строку позовної давності змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: