Справа № 682/814/24
Провадження № 2/682/378/2024
У Х В А Л А

26 березня 2024 року

Суддя Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Мотонок Т.Я., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі,

в с т а н о в и л а :

22.03.2024 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі.

Вивчивши дану заяву та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись до суду із позовом позивач просила: 1) виділити в натурі майно що належить ОСОБА_1 , на праві спільної часткової власності, а саме 41/100 (сорок одна сота) житлового будинку в АДРЕСА_1 ; 2) виділити в натурі частину земельної ділянки, а саме: 41/100 (сорок одна сота), яка закріплена за будинком АДРЕСА_1 для обслуговування даного житлового будинку.

Таким чином, позивачем фактично сформульовано дві позовні вимоги майнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць становить 3028 грн., 0,4 розміру від вказаної суми становить 1211,20 грн.

Тобто при подачі позовної заяви до суду позивачу слід було сплатити судовий збір за дві позовні вимоги майнового характеру виходячи із ціни позову.

Натомість, позивачем до позовної заяви додано квитанцію про оплату судового збору у сумі 3652,38 грн ( 1% від оцінки житлового будинку, яка складає 365238 грн), тобто за одну позовну вимогу.

Оцінка земельної ділянки позивачем не визначена і судовий збір за вказану позовну вимогу не сплачено у встановленому законом розмірі.

За таких обставин позивачу слід доплатити судовий збір, що становить 1 відсоток від оцінки земельної ділянки, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за платіжними реквізитами Славутського міськрайонного суду (Отримувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Славутська мтг/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37971775, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача UA0022745, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб; судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Славутський міськрайонний суд Хмельницької області (назва суду, де розглядається справа).

Окрім того, ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В поданому позові позивач вказує, що вона є власником 41/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідачем позивач вказує ОСОБА_2 , яка, згідно даних позову, є власником 9/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Разом із тим, як свідчить витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформований за запитом суду, ОСОБА_1 є власником 32/100 частин вказаного житлового будинку, в той час як іншим співвласником (1/2 частини будинку) належить ОСОБА_3 .

Таким чином, відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 9/100 частин вказаного житлового будинку відсутні.

Суд звертає увагу на те, що у випадку, якщо між учасниками спільної власності виникають спори щодо виділу частки спільного майна в натурі, співвласник, який бажає такого виділу має право звернутись до суду з позовом про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній власності.

Поряд з цим, позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що між нею та ОСОБА_2 існує спір щодо належних їм часток житлового будинку.

Крім того, згідно прохальної частини позовної заяви, позивачем не вказано частини домоволодіння, які вона просить виділити саме їй (із зазначенням конкретних складових частин житлового будинку), натомість зазначено лише частку.

Таким чином, виклад позовних вимог в поданій суду редакції не може бути визнаний конкретно-визначеним, та підлягає уточненню з чітким зазначенням частини домоволодіння, які позивач просить виділити саме їй (конкретних складових частин житлового будинку).

Щодо позовної вимоги про виділення в натурі частини земельної ділянки, а саме 41/100, яка закріплена за будинком АДРЕСА_1 , для обслуговування даного житлового будинку, суддя звертає увагу на таке.

Виділення в натурі частки нерухомого майна, в даному випадку земельної ділянки, можливе в разі наявності реєстрації земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на неї в установленому законом порядку.

До матеріалів позову додано відповідь Головного управління Держгеокдастру у Хмельницькій області від 09.02.2024 № 248, якою ОСОБА_1 повідомлено про те, що земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:0549 відсутні в національній кадастровій системі. ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до ліцензійних органів за місцем розташування земельної ділянки, які мають право на здійснення діяльності у сфері землеустрою для внесення ділянки до Державного земельного кадастру.

Однак, позивачем не додано доказів звернення до відповідного органу з метою внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення поданої позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подачі до суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі залишити без руху, про що повідомити позивача.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви позовна заява буде вважатися неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мотонок Т. Я.