КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5408/2024 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/15321/20

21 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ковалевської Дар`ї Сергіївни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Дубас Т.В., у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування позовних вимог зазначало, що 23 жовтня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ТОВ «Сканія Кредіт Україна» було укладено договір № 06/107-69-000205/19 добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО), згідно якого позивач взяв на себе зобов?язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Зазначало, що 21 листопада 2019 року, приблизно о 08 годині 10 хвилин, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику ТОВ « Сканія Кредіт Україна» завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно рахунку № /1 від 27 листопада 2019 року становив 133 244, 40 грн.

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року у справі № 369/15284/19 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано відповідача- ОСОБА_1 .

Відповідно до страхового акту № 15 від 06 грудня 2019 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 21 листопада 2019 року, страховим випадком та прийняв рішення про виплату власнику застрахованого автомобіля ТОВ « Сканія Кредіт Україна» страхового відшкодування у розмірі 132 094, 40 (1 940, 00 грн. - безумовна франшиза). Виконуючи свої зобов?язання за договором страхування, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатило ТОВ « Сканія Кредіт Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 132 094, 40 грн., що підтверджується платіжним дорученням N? 3Р 108701 від 10.12.2019 року.

Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» за полісом № EP/130789351 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Франшиза згідно полісу ЕР/130789351 становить 0, 00 грн.

Вказувало на те, що, керуючись ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», позивач звернувся до ТДВ «СК «ГАРДІАН» з заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) на суму 132 094, 40 грн., у відповідь на яку ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснило виплату у розмірі 75 579, 98 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з вирахуванням франшизи (ст. 12, ст. 29 ЗУ «Про ОСЦПВВНТ3»), згідно полісу № ЕР/130789351.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування ТДВ «СК «Гардіан», коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП становив 49,36%. Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 56 514, 42 грн., яка становить суму даного позову.

Зазначало, що розрахунок залишкової суми боргу має наступний вигляд: 132 094, 40 - 75 579, 98 (виплата страховика з урахуванням зносу) = 56 514,42 (різниця).

Враховуючи викладене, просило суд позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до винної у ДТП особи ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 56 514, 42 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір у сумі 2 102 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 56 514,42 грн. (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот чотирнадцять гривень 42 копійки) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, 11 жовтня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ковалевська Дар`я Сергіївна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивачем не було доведено повноту виплати відшкодування ТДВ «СК «Гардіан», а грошова вимога до відповідача є значно завищеною і не відповідає дійсності.

Зазначає, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі, а грошова вимога до нього є значно завищена, оскільки включає в себе витрати, що не відносяться до ДТП за його участю.

Посилається на те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Зазначає, що відповідно до умов договору добровільного страхування № 06/107-69-000205/19 ПpAT "УСК "КНЯЖА BIЄHHA ІНШУРАНС ГРУП" здійснило виплату страхового відшкодування своєму страхувальнику - ТОВ "Сканія Кредит Україна" на підставі рахунку офіційного СТО ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» № /1 від 27.11.2019 року у сумі 132 094, 40 грн.( 133 244, 40 грн. вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку, 1940 грн. франшиза за договором Каско).

Вказує на те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ "СК" «Гардіан» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів№.130789351. Відповідно до полісу №130789351 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб, становить 130 000,00 грн., а за шкоду життю та здоров`ю - 260 000,00 грн., франшиза складає 0 гривень, а отже ТОВ «СК «Гардіан» мало здійснити компенсацію виплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн.

Між тим, відповідно до матеріалів справи ТДВ «СК «Гардіан» до вартості відновлювального ремонту застосовано коефіцієнт фізичного зносу та відраховано франшизу за договором добровільного страхування наземного транспорту за № 06/107-69- 000205/19 у розмірі 1940,00 грн. Однак, ТДВ "СК" «Гардіан» при здійснені своїх зобов`язань має керуватися умовами власного полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 130789351, укладеного з відповідачем та вимогами профільного Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вважає, що при укладенні полісу №130789351 між ТДВ "СК" «Гардіан» та відповідачем було встановлено франшизу 0 грн, а тому ТДВ "СК" «Гардіан» не може зменшувати розмір страхового відшкодування на франшизу, тим більше на розмір франшизи яка передбачена договором добровільного страхування до якого ТДВ "СК" «Гардіан» та відповідач не мають жодного відношення.

Зазначає, що ні позивачем, ні ТДВ «СК « Гардіан» не підтверджено законні підстави для виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Порядок розрахунку фізичного зносу передбачений методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11. 2003 року № 142/5/2092.

З п. 7.38 вказаної Методики вбачається, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує- 7 років- для інших легкових КТЗ.

Зазначає, що автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 2013 року випуску, а ДТП сталося у 2019 році, тобто, строк експлуатації вказаного автомобіля не перевищував 7 років, а тому значення коефіцієнту фізичного зносу, на думку апелянта, дорівнює 0.

Окрім того, зазначає, що не було надано розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, що унеможливлює перевірку правильності його розрахунку відповідно до вимог п.7.37 Методики.

Апелянт просить суд врахувати, що сам рахунок № /1 від 27.11.2019 року містить в собі позиції, що не відносяться до пошкоджень, отриманих в результаті дій відповідача, а саме: до позову долучений Акт огляду №15753, що складений 25.11.2019 року, в якому зазначено пошкодження, що не відносяться до ДТП - задній бампер (пошкодження ЛКП), диск передній правий та диск передній лівий (пошкодження). Однак, в ремонтній калькуляції №, що є частиною рахунку № /1 від 27.11.2019 року, вказано фарбування заднього бампера у розмірі 2 007,14 грн та заміну диска переднього правого колеса у вартості 11 105,18 грн без ПДВ (13 326,20 грн.) з ПДВ. Разом ця сума становить 13 112,32 грн.

Тобто, у розмір виплаченого страхового відшкодування позивачем потерпілій особі включено деталі, які не відносяться до ДТП з відповідачем у розмірі 13 112,32 грн., а тому, на думку апелянта, ні сам відповідач, ні його страховик за полісом ОСЦПВВНТЗ не мають відшкодовувати зазначені витрати.

05 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» адвоката Каплі Аліни Степанівни.

У відзиві представник зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 25.07.2018 poку по справі №922/4013/17, реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Сума вартості відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», р/н НОМЕР_3 , визначена на підставі рахунку СТО №/1 від 27 листопада 2019 рoкv та виплачена позивачем на користь страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №3P108701 від 10.12.2019 poку.

Oтжe, poзмip суми страхового відшкодування, виплаченої страхувальнику зі сторони позивача, встановлений та підтверджений належним чином, а рахунок СТО №/1 від 27 листопада 2019 року та платіжне доручення №3P108701 від 10.12.2019 року, що підтверджує таку виплату, є належними, допустимими та достовірними доказами цього.

Статтею ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено що, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ТЗ -це обов'язок страхової компанії, оскільки це безпосередньо передбачено законодавством.

Тому, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Правову позицію, щодо подібних правовідносин висловив Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року, де підтримав правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 та зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов?язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов?язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу та франшизи, а за решту - безпосередній винуватець.

Тому, твердження відповідача щодо покладання обов?язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності є безпідставними, оскільки такі доводи відповідача не узгоджуються з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц.

Відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11. 2003 року № 142/5/2092, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює 0 для нових складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 5 років-для легкових КТЗ виробництва країн СНД, та 7 років-для інших легкових КТЗ.

Однак, п. 7.39 Методики передбачені винятки, а саме: якщо складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ, відновлювали ремонтом( крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини).

Як вбачається із розрахунку суми страхового відшкодування, який був здійснений працівником ТДВ « СК «Гардіан», підставою для нарахування коефіцієнту фізичного зносу стало те, що автомобіль «Volkswagen jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 раніше ремонтувався.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач, як страхувальник за полісом обов`язкового страхування, оспорював рішення страховика про визначення розміру страхового відшкодування потерпілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, 23 жовтня 2019 року між позивачем Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» та ТОВ «Сканія Кредіт Україна» було укладено договір № 06/107-69-000205/19 добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО), згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску ( а.с.6-12).

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року, 21 листопада 2019 року, приблизно о 08 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104, д/н НОМЕР_2 , на 25 км а/д М06 Київ - Чоп під час перестроювання не надав переваги в русі транспортному засобу Volkswagen Jetta, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Jetta, д/н НОМЕР_1 , після удару автомобіль Volkswagen Jetta, д/н НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Avalon, д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.3. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.(а.с.13).

Відповідно до страхового акту № 15 від 06.12.2019 року позивач визнав вказану ДТП страховим випадком та прийняв рішення про виплату власнику пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Jetta, д/н НОМЕР_1 - ТОВ «Сканія Кредіт Україна» страхового відшкодування у розмірі 132 094,40 грн. (1 940,00 грн. безумовна франшиза) згідно розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 15 на підставі рахунку № /1 від 27.11.2019 року.

Відповідно до рахунку-фактури, складеного ТОВ « Порше Інтер Авто Україна», вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Jetta, д/н НОМЕР_1 становить 133 244, 40 грн.(з урахуванням ПДВ).

29 листопада 2019 року генеральний директор ТОВ « Сканія Кредіт Україна» Панченко Д.В. звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» із заявою на виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 21 листопада 2019 року.

Виконуючи свої зобов`язання за договором добровільного страхування, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 132 094,40 грн. на користь ТОВ « Сканія Кредіт Україна», що підтверджується платіжним дорученням № ЗР 108701 від 10.12.2019 року.(а.с.26).

Встановлено також, що на момент даної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» за полісом № ЕР/130789351 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Франшиза згідно полісу № ЕР/130789351 становить 0,00 грн. ( а.с. 42).

ТДВ «СК «Гардіан» в порядку регресу здійснило виплату на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплачене страхове відшкодування у розмірі 75576,98 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу згідно полісу № ЕР/130789351.

Задовольняючи позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», стягуючи з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 56 514,42 грн. (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот чотирнадцять гривень 42 копійки) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем свої зобов`язання за договором страхування наземного транспорту N? 06/107-69-000205/19 виконано належним чином, а з урахуванням сплати ТДВ «СК «Гардіан» частини виплаченого страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України саме на ОСОБА_1 покладається обов`язок сплатити різницю між фактичним розміром завданої шкоди та здійсненою страховою виплатою в сумі 56 514, 42 грн.

В повній мірі з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (стаття 22 вказаного Закону).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №14-176цс18.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача - ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» за полісом № ЕР/130789351 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що на ТДВ «СК «Гардіан», як страховика відповідача, покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, обов'язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні висновки, викладеного Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 у справі №754/1114/15-ц, від 21лютого 2020року у справі №755/5374/18, від 22 квітня 2020 року, у справі №756/2632/17, від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18, від 11 серпня 2021 року у справі №554/8473/19.

23 жовтня 2019 між позивачем та ТОВ «Сканія Кредіт Україна» було укладено договір № 06/107-69-000205/19 добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО), згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску.

21.11.2019 року, приблизно о 08 годині 10 хвилин, сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано відповідача- ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/15284/19 від 16.12.2019 року.

На момент вищезазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» за полісом № ЕР/130789351 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до рахунку-фактури, складеного ТОВ « Порше Інтер Авто Україна», вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Jetta, д/н НОМЕР_1 становить 133 244, 40 грн.(з урахуванням ПДВ).

Виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило власнику пошкодженого автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 ТОВ « Сканія Кредіт Україна» страхове відшкодування у розмірі 132 094,40 грн.(за вирахуванням франшизи - 1940 грн), що підтверджується платіжним дорученням № ЗР 108701 від 10.12.2019 року.(а.с.26).

ТДВ «СК «Гардіан» в порядку регресу здійснило виплату на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у розмірі 75 576,98 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу( у розмірі 49,36%) та з вирахуванням франшизи, згідно полісу № ЕР/130789351.

Отже, «СК «Гардіан» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме 75 576,98 грн. (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу), а відтак, у страховика відповідача не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка склала 56 514, 42 грн., незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що страхова виплата «СК «Гардіан» у розмірі 75 576, 98 грн. не покриває суму виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а відтак, невідшкодована сума виплати підлягає стягненню з відповідача - ОСОБА_1 як особи, винної у вчиненні ДТП. А тому з урахуванням ст.1194 ЦК України ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі.

Однак, при визначенні суми відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при здійсненні виплати страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 ТОВ « Сканія Кредіт Україна» в сумі 132094,40 грн., ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила розрахунок відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням ПДВ в сумі 22 207,40 грн., що не грунтується на вимогах закону з огляду на наступне.

Відповідно п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Отже, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язаних з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ.

У зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, яка підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону №1961-IV), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється, а страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

Отже, вартість ПДВ відшкодовується страховиком при наданні доказів проведення ремонту автомобіля. Це слідує з того, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець.

Відповідно до рахунку-фактури, складеного ТОВ « Порше Інтер Авто Україна», вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Jetta, д/н НОМЕР_1 становить 133 244, 40 грн.- з урахуванням ПДВ, а вартість ремонту без ПДВ становить 111 037 грн, тобто, сума ПДВ -22 207, 40 грн.

З огляду на те, що виплата страхового відшкодування ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» була здійснена на користь власника автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 ТОВ « Сканія Кредіт Україна», то сума вказаного відшкодування повинна визначатись без урахування ПДВ.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що стягненню з відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки, також підлягає і франшиза у розмірі 1 940 грн., оскільки це передбачено ст. 12 Закону №1961-IV.

На підставі вказаного, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку при визначенні суми задоволених позовних вимог, оскільки з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування у розмірі 132 094,40 грн.- 75 579,98 грн. - 22 207,40 грн. (ПДВ) + 1940 грн.(франшиза)= 36 247, 02 грн.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що розмір страхового відшкодування є значно завищеним і не відповідає дійсності, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При цьому, не погоджуючись з грошовою вимогою, вважаючи її завищеною, стороною апелянта не було надано належних та допустимих доказів, на спростування суми страхового відшкодування чи її зменшення.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року за клопотанням відповідача було призначено у справі судово авто-товарознавчу експертизу на вирішення якої було поставлено питання: яка вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 21.11.2019 року та вартості його відновлювального ремонту. Однак, вказана експертиза не була проведена у зв`язку не оплатою її вартості ОСОБА_1 .

Окрім того, звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року стороною апелянта не було заявлено клопотання про призначення у даній справі відповідної експертизи.

Посилання апелянта на те, щоні позивачем, ні ТДВ «СК «Гардіан» не підтверджено законні підстави для виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, не було надано розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, що унеможливлює перевірку правильності його розрахунку колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обо'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно постанови Верховного суду у складі Судової палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 року у справі N? 686/17155/15-ц, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов?язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов?язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу та франшизи, а за решту - безпосередній винуватець.

Порядок розрахунку фізичного зносу передбачений методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11. 2003 року № 142/5/2092.

Згідно з п. 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує- 7 років- для інших легкових КТЗ.

Однак п. 7.39 Методики передбачені винятки, а саме: якщо складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ, відновлювали ремонтом( крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм'ятин без пофарбування складової частини).

Як вбачається із розрахунку суми страхового відшкодування, який був здійснений працівником ТДВ « СК «Гардіан», підставою для застосування коефіцієнта фізичного зносу стало те, що автомобіль «Volkswagen jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 раніше ремонтувався.

Апелянтом, не було спростовано правильності розрахунку суми фізичного зносу автомобіля та не надано належних та допустимих доказів на його спростування.

Окрім того, розрахунок суми фізичного зносу було здійснено ТДВ « СК «Гардіан», що є страховиком відповідача, однак в матеріалах справи відсутні відомості, що підтверджували б звернення відповідача до власного страховика з метою роз'яснення розрахунку суми фізичного зносу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для зменшення суми відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнутої з ОСОБА_1 на користьПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з 56 524, 42 грн. до 36 247, 02 грн.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, встановивши часткову невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку про зміну оскаржуваного рішення в частині розміру суми матеріального збитку, що підлягає стягненню з відповідача та користь позивача.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового зборку в розмірі 2 102 грн.

При поданні апеляційної скарги представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ковалевською Дар`єю Сергіївною було сплачено судовий збір у розмірі 3 153 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено частково, рішення суду було змінено, зменшено суму стягнення з 56 524, 42 грн. до 36 247, 02 грн.

З урахуванням того, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задоволено частково (64, 14%), то сума судових витрат за подання позовної заяви підлягає зменшеню з 2102 грн. до 1348, 22 грн.

Понесені відповідачем та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на позивача Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у пропорційному розмірі до задоволених вимог скарги (35, 86 %), що складає - 1 130, 66 грн.

Керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 28, 29, 36 Закону України «Про обо'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 77, 78, 81, 103, 106, 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ковалевської Дар`ї Сергіївни задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року змінити, зменшивши суму відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (ЄДРПОУ- 24175269), з 56 524, 42 грн. до 36 247, 02 грн.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року у частині розподілу судових витрат за подання позовної заяви змінити, зменшивши розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (ЄДРПОУ- 24175269), з 2102 грн. до 1348, 22 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (ЄДРПОУ- 24175269), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_5 ) на відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 130, 66 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді