2/465/1826/24
УХВАЛА

про повернення заяви

"22" березня 2024 р., м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюра С.М., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.02.2024року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Дзеньдзюрі С.М.

Вивчивши матеріали позовної заяви вважаю, що таку слід повернути позивачці, з наступних підстав.

Ухвалою судді від 19.02.2024 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачці, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали, усунути вказані недоліки позовної заяви, попереджено, що у випадку невиконання даної ухвали заява буде вважатись неподаною та повернута позивачці.

Копію зазначеної ухвали надіслано на адресу: АДРЕСА_1 , яка вказана позивачкою у позовній заяві, та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

28.02.2024 року позивачкою було отримано дану ухвалу, про що в матеріалах справи міститься рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №690.

Отже, позивач вважається належним чином повідомленим про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, суд вважає, що позивачка ані в строк, визначений ухвалою суду від 19.02.2024 року, ані станом на день винесення даної ухвали недоліки позовної заяви, зазначені у вказаній ухвалі не усунула належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вищевикладених обставинах, враховуючи, що навіть після часу закінчення строку для усунення недоліків позовної заяви, позивачкою недоліки, вказані в ухвалі судді не усунуті належним чином, приходжу до переконання, що вищезазначену позовну заяву позивачки слід вважати неподаною та повернути позивачці.

Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 185, 187, 247, 259, 261, 353 ЦПК України -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини - вважати неподаною та повернути позивачці.

Копію ухвали, позовну заяву з додатками надіслати позивачці.

Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Дзеньдзюра С.М