ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року

м. Харків

справа № 642/4153/23

провадження № 22-ц/818/744/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2023 року ухвалене у складі судді Бородіної О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача понесені ним додаткові витрати на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 35 774 грн. 50 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 23 вересня 2006 року перебував у шлюбі з відповідачкою, ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2022 року у цивільній справі № 642/7053/21.

Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні.

Донька, ОСОБА_6 , по досягненню нею 14 років, відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, сама обрала проживати разом із батьком. Місце проживання сина - ОСОБА_7 , із позивачем було визначено рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 18 січня 2023 року №12.

Вказував, що рішенням Київського районного суду м. Полтава від 07 липня 2022 року у цивільній справі № 552/2402/22 стягнуто з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2022 року до досягнення дітьми повноліття.

Проте мати дітей не бере участі у додаткових витратах. У позивача наразі немає матеріальної (фінансової) можливості забезпечувати виконання усіх призначень та рекомендацій лікарів відносно дітей. Так, донька, ОСОБА_4 , має серйозне захворювання хребта, яке потребує обов`язкового лікування. Внаслідок чого їй рекомендовано домашнє навчання , відвідування занять з лікувальної фізкультури та постійне носіння корсету Шено з метою виправлення хребта, лікувальна фізкультура у спеціальну групу по фізичній культурі з 01 вересня 2022 року по 02 червня 2023 року, заняття плаванням. Для забезпечення лікування дитини, позивач витратив: 1 900 грн 00 коп на виготовлення корсету, 400 грн на два підкорсетних комплекти, 24 360 грн на відвідування занять у оздоровчому центрі «MIND-BODY» за період з 01 жовтня 2022 по 01 червня 2023 року, 6 000 на відвідування 15 сеансів коригуючого масажу, 2 860 грн на оплату 13 індивідуальних занять з плавання з тренером у басейні «Зміна» протягом квітня-травня 2023 року.

Внаслідок скарг на головні болі, емоційну лабільність та наявність вегето-судинної дистонії, доньці ОСОБА_8 також було призначено прийом лікарських засобів: 1) полівітамінний комплекс «A-Z + Lutein» протягом 3-х місяців; 2) гліцисед. На придбання полівітамінного комплексу «A-Z + Lutein» для ОСОБА_8 на 3 місяці із розрахунку по 30 таблеток у місяць позивачем було понесено витрати у розмірі 1060 грн. 47 коп.

Витрати, понесені позивачем на придбання препарату «Гліцисед» для доньки, складають 100 грн. 77 коп., що підтверджується копіє чеку.

Оскільки ОСОБА_6 , через проблеми зі здоров`ям та встановлену медичною довідкою потребу в індивідуальній формі шкільного навчання має індивідуальні заняття з англійської мови з репетитором, яка приходить до дому. Вартість занять складає 1 200 грн 00 коп. на місяць. Усього протягом навчального року з 01 вересня по 31 травня 2023 року на оплату індивідуальних занять Маргарити з англійської мови позивачем було витрачено 10 800 грн. 00 коп.

Сину ОСОБА_9 педіатром також було прописано прийом цього вітамінного комплексу позивач придбав препарат з розрахунку на три місяці на обох дітей, що підтверджується копіями чеків долученими до позовної заяви. Оскільки педіатром було призначено обом дітям однакову тривалість прийому комплексу та в однаковому дозуванні, розмір витрат, понесених позивачем на кожну дитину окремо визначається як 50% від загальної суми, зазначеної у чеках на придбання полівітамінного комплексу «A-Z + Lutein», тобто по 1060 грн. 47 коп.

Син сторін у справі має проблеми зі здоров`ям, які потребують лікування та оздоровчих заходів. У лютому 2022 року йому за підсумками консультації у КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ХМР, яка є спеціалізованим закладом охорони здоров?я, де надається психіатрична та неврологічна медична допомога дітям до 18-річного віку, було діагностовано: наслідки раннього ураження ЦНС; синдром лікворної гіпертензії; синдром гіперзбудливості. Відповідно до встановлених діагнозів, фахівцем було рекомендовано наступне: 1) прийом «Нообут» протягом 1 місяця, 2) прийом «Магнікум Антистрес» протягом 1 місяця, 3) заняття ЛФК на постійній основі.

На придбання лікарських препаратів позивачем було понесено витрати у розмірі 1 197 грн. 30 коп., через відсутність пропозиції щодо занять з лікувальної фізкультури неподалік від місця проживання, син з лютого 2023 року відвідує заняття з айкідо при тренажерному залі Vovchanchyn Team.

Позивач також вказує, що син ОСОБА_10 має здібності до іноземних мов, тому додатково до шкільної програми займається з репетитором англійською мовою. Ці додаткові заняття проходять протягом навчального року дома. Вартість занять складає 1 200 грн. 00 коп. на місяць. У сього протягом навчального року з 01 вересня по 31 травня 2023 року на оплату індивідуальних занять ОСОБА_11 з англійської мови позивачем було витрачено 10 800 грн. 00 коп. Оплата проводилася готівкою безпосередньо на руки репетитору.

У зв?язку із забезпеченням сину ОСОБА_11 користування мобільним телефоном для участі в шкільному онлайн-навчанні, можливості спілкування з батьками, позивач витратив на ремонт його телефону марки Xiomi Redmi 9 кошти у розмірі 1 500 (одна тисяча п?ятсот) грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що для забезпечення дітей користування мережею Інтернет для онлайн-навчання у школі та додаткових занять для розвитку їх здібностей позивачем за період з 01 вересня 2022 року по 31 травня 2023 року було понесено додаткові витрати у розмірі 3 330 грн. 00 коп. Також було понесені додаткові витрати на оплату мобільного зв?язку для дітей. За період з 31 серпня 2022 року по 31 травня 2023 року на оплату послуг мобільного зв?язку від оператора Vodafone Україна за тарифом Red L, варість якого складає 210 грн. 00 коп. на місяць, для обох дітей за їхніми телефонними номерами позивачем було понесено додаткові витрати у розмірі 3 780 грн. 00 коп.

Таким чином, усього позивачем було додатково витрачено на дітей 71549, 00 грн . Вважає, що відповідач повинна сплатити половину витрачених позивачем коштів, тобто 35774,50 грн.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною, проблем зі здоров?ям не має. Вона має професію перукаря та працює без офіційного працевлаштування. Відповідач має у власності двокімнатну квартиру загальною площею 51,5кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , де і зареєстроване її місце проживання. Відповідач не в повному обсязі виплачує за рішенням суду аліменти, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів на дітей, розмір якої складає 17 773 грн. 00 коп. Жодної участі в додаткових витратах на ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не приймала. Інших дітей або утриманців відповідач не має. Тому, вважає, що вона повинна приймати участь в додаткових витратах на дітей, викликаних особливими обставинами.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 18 494, 51грн. (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири грн. 51 коп.).

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат є обґрунтованими, та частково підтверджені та доведеними належними та допустимими доказами.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі, помилково вважав, що наведені позивачем підстави свідчать про понесення ним додаткових витрат на дітей, не врахував актуальну практику Верховного Суду та помилково вважав що понесені позивачем витрати є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, не врахував що всі ці витрати охоплюються аліментами, які вона сплачує на користь позивача у встановленому законом порядку та з переплатою.

У відзиві ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як необгрунтовану. Вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону, а висновки Верховного Суду на які посилається апелянт не відповідають обставинам справи, що переглядається.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 23.09.2006 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2022 року справа № 642/7053/21.

Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом також встановлено, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні.

Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 07 липня 2022 року у цивільній справі № 552/2402/22 стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2022 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач є працездатною, на час розгляду справи зареєстрована як ФОП (діяльність надання послуг перекурнями та салонами краси).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сума аліментів щомісячно становить 4170 грн.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що ним витрачено додаткові витрати на дітей у розмірі 71549, 00 коп., з них: витрати на доньку ОСОБА_4 : гільза з термопластичного матеріалу (ортопедичний корсет «ШЕНО» (1900 грн.) та два підкорсетні комплекти (400 грн.), заняття в оздоровчому центрі (24360 грн.), сеанси коригуючого масажу (6000 грн.) та заняття в басейні (2860 грн), полівітамінний комплекс «A-Z + Lutein» (1060,47 грн.), ліки «Гліцисед» (100,77 грн.), заняття з англійської мови (10800 грн.); витрати на сина ОСОБА_12 : ліки «Нообут» (948,99 грн.), «Магнікум Антистрес» (248,31 грн.), полівітамінний комплекс «A-Z + Lutein» (1060,47 грн.), заняття з айкідо (2400 грн.), заняття з англійської мови (10800 грн.), ремонт мобільного телефону (1500 грн.) Окрім того, ним витрачено кошти на забезпечення доступу дітей до онлайн-навчання через мережу Інтернет (3300 грн) та оплату послуг мобільного оператора (3780 грн.). (а.с. 25-55).

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Частиною 3 статті 12, частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77-80, 89 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем надано підтвердження вже понесених ним витрат на лікування доньки та сина, а також необхідних оздоровчих процедур доньки, а саме копії квитанцій, чеків, оригінали яких були оглянуті в суді першої інстанції. Ці витрати зумовлені медичними показаннями і є необхідними для дітей з урахуванням рекомендацій та показань лікарів, які підтверджені медичними документами які містяться в матеріалах справи (а.с. 25-38, 40,43).

Врвховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто половину вартості ліків придбаних за рекомендаціями лікарів на лікування дітей (1060,47 грн +1060,47 грн.+100,77 грн.+949,99 грн.+248,31 грн), вартості ортопедичного корсету «ШЕНО»(1900 грн.) та підкорсетних комплектів (400 грн.) та документально підтверджених витрат на оздоровчі процедури (24360 грн.+6000 грн.+2860 грн.), а саме 36 989,01: 2 = 18 494,51 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено,що витрати позивача на оплату за дитячі секції, вивчення англійської мови, оплата мобільних та інтернет послуг, ремонт техніки не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, оскільки такі витрати не доведені належними та допустимими доказами та не викликані особливими потребами, а відносяться до загальних потреб дитини, які покриваються за рахунок аліментів і витрат того з батьків що мешкає з дитиною, та є складовою аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не встановив фактичних обставин справи, є безпідставними, оскільки рішення суду ухвалено на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які учасники судового процесу посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом та які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість.

Висновки, викладені у постановах Верховного Суду на які міститься посилання у апеляційній скарзі не можуть бути враховані під час розгляду дійсної справи. Встановлені судами фактичні обставини є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справ щодо необхідності стягнення додаткових витрат, залежно від особистих, індивідуальних особливостей дитини. Судом встановлено, що у цій справі додаткові витрати на дітей встановлені з урахуванням їх особливостей, а саме станом здоров`я.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що суд у справі, яка переглядається, не врахував висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у наведених як приклад постановах касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук