ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 березня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/4591/23

Головуючий у першій інстанції Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/481/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Хоменко Л.В.), ухвалене у м. Чернігів ,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аваліст» заборгованість за кредитним договором № від 07 листопада 2018 року у розмірі 37 256,64 грн, судовий збір у розмірі 2 684 грн та 5000 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 листопада 2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Аваліст» на підставі договору факторингу № 16/12/21 від 16.12.2021 року. За умовами укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 4 130,30 грн строком до 07 листопада 2022 року зі сплатою фіксованої процентної ставки 0,01% річних, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів згідно графіку. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, тоту ТОВ «ФК «Аваліст» вимушене звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами, первинними документами розмір заборгованості наявний за кредитним договором № від 07 листопада 2018 року. Також суду не надано доказів на підтвердження належного повідомлення відповідача про укладення договору факторингу № 16/12/21 від 16.12.2021 року та необхідності сплачувати кошти новому кредитору.

У апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Аваліст» просить суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. ТОВ «ФК «Аваліст» в апеляційній скарзі зазначає, що укладений між ТОВ «ФК «Аваліст» та АТ «ОТП Банк» договір факторингу № 16/12/21 від 16.12.2021 року передбачав перехід права вимоги за кредитним договором № від 07 листопада 2018 року виходячи з умов договору та виконання відповідачем його умов. Зафіксована реєстром боржників, що є додатком № 1 до Договору факторингу, заборгованість у сумі 37256.64 грн не була збільшена новим кредитором і заявлена до стягнення при подачі даного позову до суду. При укладенні договору факторингу не було передано жодних первинних документів, а тому позивач позбавлений був можливості їх надати суду першої інстанції. Після отримання рішення суду в даній справі було отримано від АТ «ОТП Банк» письмові докази укладення кредитного договору. В свою чергу відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву та не надав доказів про належне виконання взятих на себе зобов`язань. Позивач також вважає, що судом першої інстанції не враховано правові позиції Верховного суду, подані докази та доводи ТОВ «ФК «Аваліст», що в повній мірі не відповідає принципам змагальності, рівності сторін перед законом і судом, як це передбачено ЦПК України та правам особи, яка звернулась до суду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що 07 листопада 2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № , згідно умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 4 130 грн. 30 коп. строком до 07 листопада 2022 року зі сплатою фіксованої процентної ставки 0,01% річних.

Також 07.11.2018 року ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту від АТ «ОТП БАНК» та анкету-заяву на отримання кредиту (а.с. 11,13).

До позовної заяви додано графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, згідно якого загальна вартість кредиту 5617,56 грн, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № від 07 листопада 2018 (а.с. 12).

На підтвердження виконання зобов`язань банком за розділом 1 кредитного договору № від 07 листопада 2018 року надано рахунок- фактуру № 40084312 від 07 листопада 2018 року та товарний чек № 40084312 від 07 листопада 2018 року ТОВ ТК « Вена» про придбання товару смартфону HUAWEI Y6 Prime 2018 3/32GB Blue та накладки HUAWEI Y6 Prime Cover Shochproof Black в кредит на суму 3748 грн та оплату товару карткою, специфікація до кредитного договору від 07 листопада 2018 року. ( а.с.13 зворот, 14)

07.11.2018 року ОСОБА_1 отримано картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 08/21, що підтверджується розпискою відповідача (а.с. 15).

16 грудня 2021 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Аваліст» укладено договір факторингу № 16/12/21, умовами якого встановлено, що первісний кредитор передає, новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості (пункт 1.1. договору факторингу).

За договором факторингу від 16 грудня 2021 року № 16/12/21 новий кредитор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (пункт 1.3. договору факторингу).

16 грудня 2021 року був складений і підписаний акт приймання передачі, згідно з яким АТ «ОТП Банк» передав, а ТОВ «ФК «Аваліст» прийняло згідно з вимогами п. 8.3. договору факторингу від 16 грудня 2021 року № 16/12/21 реєстр боржників № 1.

Згідно витягу з реєстру боржників № 1 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 07 листопада 2018 року становить 37 256 грн. 64 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою кредиту 21 600 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками по кредиту 15 656 грн. 64 коп.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ « ОТП БАНК).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з кредитного договору № від 07.11.2018 року банком надано ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі 3748 грн зі сплатою процентів 0,01% строком до 07.11.2020. Загальна вартість кредиту згідно графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту становить 5617,56 грн.

Доказів погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач просив стягнути із відповідача заборгованість по кредитному договору № від 07.11.2018 року зазначаючи про наявність заборгованості по тілу кредиту в сумі 21600 грн та заборгованості по відсотках в сумі 15656,64 грн. При цьому зазначав, що відповідачем було отримано кредит в сумі 4130,30 грн ( 3748 грн сума фактично отриманих коштів в кредит та 382,30 комісія за надання кредиту).

П. 2 кредитного договору № від 07.11.2018, що містить умови обслуговування кредитної лінії, не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту, відсотків, тарифів.

Письмові докази у справі свідчать про те, що відповідачем отриманий кредит у розмірі 3748 грн та у відповідності до умов кредитного договору сукупна вартість кредиту становить 5617,56 грн.

Також позивачем не надано Умов кредитування, підписаних відповідачем, та (або) Правил користування електронним платіжним засобом, з якими відповідач був ознайомлений.

Наданий суду паспорт споживчого кредитування не є належним доказом, який свідчить про укладення кредитного договору на певних умовах.

Отже позивачем недоведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитною карткою, а не за договором про споживчий кредит.

Наданий суду апеляційної інстанції розрахунок заборгованості по кредиту не може свідчити про укладення кредитного договору на певних умовах .

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки за укладеним договором факторингу ТОВ «ФК «Аваліст» набуло право вимоги за кредитним договором № від 07.11.2018 на тих умовах на яких було укладено цей договір з позичальником, то позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 на свою користь 5617,56 грн.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2023 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «ФК «Аваліст» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 37256,64 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 5617.56 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 15.08 %. При зверненні до суду з позовом товариством сплачено 2684 грн судового збору (а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 404.75 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (2684грн 15.08 х %).

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Аваліст» просило скасувати рішення суду першої інстанції в цлому, тобто оспорювана сума становить 37256,64 грн. Судом апеляційної інстанції стягнуто заборгованість у розмірі 5617.56 грн, що становить 15.08 % від оспорюваної суми. За подання апеляційної скарги позивачем сплачено 4026 грн (а.с.48). Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 607.12 грн (4026 грн х 15.08 %) судового збору за апеляційний розгляд справи.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1011.87 грн у відшкодування судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За клопотанням іншої сторони, суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Аваліст» просило стягнути на свою користь 12000 грн витрат за надану професійну правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надало суду : договір про надання правової допомоги від 14.02.2023 року, ордер, акт виконаних робіт від 03.11.2023 року та платіжну інструкцію № 235 від 03.11.2023 року на підтвердження оплати послуг в сумі 5000 грн. ( а. с. 8,25,26, 96,97)

Відповідно до умов укладеного договору про надання правової допомоги сторони домовились , що надання юридичних послуг за договором є платним, оплата послуг проводиться шляхом 100 відсоткової оплати за кожну окрему судову справу в розмірі 5000 грн за суд першої інстанції, 7000 грн за апеляційну інстанцію.

Матеріали справи містять акт виконаних робіт від 03.11.2023 року та докази оплати виконаної роботи за договором про надання правової допомоги на суму 5000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду аналізуючи докази які надані ТОВ «ФК «Аваліст» на підтвердження понесених витрат по оплаті послуг адвоката приходить до висновку про часткове їх відшкодування приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог на 15.08% та надання акту виконаних обіт на суму 5000 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 754 грн на відшкодування витрат понесених ТОВ «ФК «Аваліст» на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» ( місце знаходження 04119, м. Київ, вул.Рибальська 2) заборгованість за кредитним договором № від 07.11.2018 року у розмірі 5617,56 грн, 1011.87 грн у відшкодування судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанції та 754 грн правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: