П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року

м. Рівне

Справа № 559/3317/23

Провадження № 22-ц/4815/436/24

Головуючий у Дубенському міськрайонному суді

Рівненської області: суддя Жуковська О.Ю.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

(вступна і резолютивна частини) 15 січня 2024 року

без фіксування судового засідання звукозаписувальними

засобами у м. Дубно Рівненської області

Повний текст рішення складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 січня 2024 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія"; про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" (далі АТ "СК "АРКС") пред`явлено позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" (далі ПрАТ "УТСК"); про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що відповідач вчинив дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП), в якій завдану шкоду потерпілому в розмірі 129 329,86 гривень згодом виплатив позивач. В свою чергу, третя особа як страховик винуватця виплатив позивачу страхове відшкодування в порядку виконання рішення господарського суду в справі №910/13068/22 в розмірі 64 128,49 гривень як витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу на підставі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон).

Тому, на переконання позивача, на винуватця слід покласти передбачений згідно із ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування 65 201,37 гривень як різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 січня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "СК "АРКС" матеріальні збитки в порядку регресу в розмірі 65 201,37 гривні та 2 684 гривні судового збору.

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував на те, що 24 квітня 2023 року Господарським судом міста Києва було прийнято рішення у справі за №910/13068/22 про відшкодування завданої потерпілому шкоди у відповідній ДТП в порядку суброгації, яким стягнуто з ПрАТ "УТСК" на користь АТ "СК "АРКС" страхове відшкодування в сумі 64 128,49 гривень та судовий збір в сумі 1 230,21 гривень, а в решті вимог відмовлено. Господарський суд дійшов висновку, що реальний розмір збитків, спричинених ДТП, складає лише 65 628,49 гривень (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових 0,5954 %), яка з виключенням франшизи в розмірі 1500 гривень підлягає стягненню зі страховика винуватця. Тобто у рішенні Господарського суду міста Києва у справі №910/13068/22 за позовом АТ "СК "АРКС" до ПрАТ "УТСК" про стягнення страхового відшкодування в сумі 129 329,86 гривень в порядку суброгації, надано оцінку обставинам викладеним у позовній заяві та встановлено реальну суму збитків, яка підлягала б відшкодуванню позивачу. Незважаючи на це, позивач повторно звернувся з аналогічними позовними вимогами до суду, тільки до іншого відповідача, з метою перекладення негативних наслідків на нього щодо виплати страхового відшкодування у більшому розмірі, ніж визначено Законом та встановлених судом. Покликається, що рішення Господарського суду міста Києва в справі №910/13068/22 позивачем не оскаржувалось і таким чином він погодився з обґрунтуваннями суду. Ураховував те, що згідно з викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №755/18006/15 висновком покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

З наведених підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог АТ "СК "АРКС" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ПрАТ "УТСК",; про відшкодування шкоди у повному обсязі.

У поданому відзиві ПрАТ "СК "АРКС" просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області - залишити без змін. На думку позивача, висновки Великої Палати Верховного Суду в справі 755/18006/15-ц не підлягають до застосування при вирішені спору, адже спірним предметом в переглянутій касаційним судом справі було стягнення шкоди з особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, на вибір потерпілої особи - з самого винуватця чи його страховика за полісом обов`язкового страхування. Утім у цій справі предмет спору - стягнення заборгованості у повному обсязі, особою, яка її завдала, у випадку, коли страховик за полісом обов`язкового страхування виконав свої зобов`язання. Вважав, що відповідач неправильно тлумачить норми законодавства у сфері страхування та відшкодування шкоди, завданої в результаті настання ДТП. Страховик відповідача виконав свій обов`язок з приводу виплати страхового відшкодування з урахуванням норм Закону. В свою чергу, стягнення коштів з винної особи перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку, що підтверджено як нормами законодавства, так і фактичними обставинами справи. Оскільки розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування не вистачило для повного відшкодування шкоди, то відповідач має нести відповідальність у розмірі нанесеної матеріальної шкоди, з приводу якої у його страховика за полісом обов`язкового страхування не настав обов`язок у її виплаті.

Третя особа надіслала до апеляційного суду пояснення, де зазначила про те, що нею було виконано рішення Господарського суду м. Києва від 24 квітня 2023 року й сплачено на користь позивача страхове відшкодування у повному обсязі, а саме у встановленому судом розмірі 64 128,49 гривень. З огляду на наведене ПрАТ "УТСК" в повному обсязі виконано свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/209163534.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 липня 2022 року встановлено, що 21 червня 2022 року відбулось ДТП між автомобілем MAN TGX18.440, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом BENALU Т34С, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.6).

На час ДТП автомобіль MAN TGX18.440 застраховано у ПрАТ "УТСК" на підставі страхового полісу № (а.с.36).

Автомобіль Volkswagen Passat, що належить ОСОБА_2 , було застраховано в АТ "СК АРКС" за договором добровільного страхування (а.с.10-17).

21 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до свого страховика із заявою про страховий випадок (а.с.18).

Згідно з рахунком фактурою СТО (ФОП ОСОБА_3 ) № НОМЕР_4 від 23 червня 2022 року вартість матеріального збитку згідно з ремонтною калькуляцією, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля Volkswagen Passat, становила 129 329,86 гривень (а.с.22-26).

Позивачем було складено страховий акт №ARX3301073 від 01 липня 2022 року на суму 129 329,86 гривень згідно з розрахунком страхового відшкодування (а.с.30,31).

В подальшому АТ "СК "АРКС" сплачено страхове відшкодування на загальну суму 129 329,86 гривень, з яких частину коштів в с умі 123 523,86 гривень - на рахунок СТО (ФОП ОСОБА_3 ), що встановлено з платіжного доручення №898500 від 04 липня 2022 року (а.с.32), а 5 706 гривень зараховано за страховими платежами, несплаченими страхувальником.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24 квітня 2023 року в справі №910/13068/22, що набрало законної сили, стягнуто з ПрАТ "УТСК" на користь АТ "СК "АРКС" страхове відшкодування в сумі 64 128,49 гривень та судовий збір в сумі 1 230,21 гривень, а у решті вимог відмовлено.

Як видно з мотивувальної частини цього рішення, суд з посиланням на положення ст. 29 Закону визначив, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються з урахуванням зносу і застосування коефіцієнту фізичного зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля. При цьому АТ "СК "АРКС" визначало суму страхового відшкодування без урахування фізичного зносу на підставі рахунку СТО №№ НОМЕР_4 від 23 червня 2022 року, згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, склав 129 329,86 гривень. ПрАТ "УТСК" надало звіт оцінювача № 68-R/11/66 від 21 червня 2021 року, відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля потерпілого склав 59,5 % (0,5954). Отже, суд дійшов висновку, що реальний розмір збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, складає 65 628,49 гривень з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових.

Господарський суд врахував, що згідно з полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № ЕР/209163534 франшиза складає 1 500 гривень, а, отже, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу з урахуванням франшизи, становить 64 128, 49 гривень.

В порядку виконання рішення господарського суду для АТ "СК "АРКС" було виплачено страхове відшкодування у розмірі 64 128,49 гривень страховиком відповідача - ПрАТ "УТСК" (а.с. 54).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону регулюють подібні між собою правовідносини, тоді як норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" інші, відмінні за змістом, права і обов`язки.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбулі Закону вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У справі, яка переглядається, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, за змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З наведеного вбачається, що обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу і за обставин даної справи у страховика відповідача (за договором між страховими компаніями у страховика позивача) не виникло обов`язку щодо повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

Різниця між виплаченою позивачу страховиком відповідача сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, зокрема, врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Ці обставини й були встановлені рішенням господарського суду.

Тому саме відповідач як особа винна у вчиненні ДТП зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка визначена господарським судом.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Господарський суд дійшов висновку, що реальний розмір збитків, спричинених ДТП, складає 65 628,49 гривень саме з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових.

Між тим, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено у ст. 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

Особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Така ж само правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 20 березня 2018 року у справі № 911/482/17.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач надав для суду докази, згідно з якими розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля Volkswagen Passat, становить 129 329,86 гривень. Вказану суму грошових коштів відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, різниця, що виникла між фактичним матеріальним збитком та страховою виплатою страховика винуватця на користь страховика потерпілого підлягає стягненню з винуватця ДТП, тобто скорегована коефіцієнтом фізичного зносу сума грошових коштів.

Тому доводи апеляційної скарги про хибність оскаржуваного рішення на увагу не заслуговують і спростовуються правильністю висновків суду.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Спонуканням для залишення судового рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 січня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків