ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3525/24 Справа № 212/1820/22 Суддя у 1-й інстанції - ЧИРСЬКИЙ Г. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бондар Я.М.

Суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року, у справі за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року позовна заява Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до ОСОБА_1 задоволена частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з 30.03.2019 року по 31.10.2021 року у розмірі : 9358 грн. 35 коп. основний борг, 1465 грн. 66 коп. інфляційні витрати, 603 грн. 25 коп. 3 % річних, судовий збір - 452 грн. 04 коп., а разом на загальну суму 11879 грн. 30 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У лютому 2024 року Акціонерне товариства «Криворізька теплоцентраль» подало до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на зазначене вище рішення суду першої інстанції від 20 вересня 2022 року.

Позивачем до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що рішення Товариство отримало в суді першої інстанції 12.01.2024 (докази містяться в матеріалах справи). Вказує, що запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України повинна враховуватись при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

Скаржник зазначає, що розпорядженням АТ «Криворізька теплоцентраль» № АУ-3 від 30.06.2022 р. «Про дії працівників та відвідувачів АТ «Криворізька теплоцентраль» за сигналом «Повітряна тривога», виданого на виконання лита Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 06.05.2022р. №414/0/134-22 «Про рекомендації щодо дій у разі застосування хімічної та ракетної зброї», враховуючи відкрите порушення норм міжнародного права російськими окупаційними військами та можливого застосування ними ракетних, бомбових та артилерійських обстрілів», рекомендовано з оголошенням або отриманням сигналу «Повітряна тривога» працівникам структурних підрозділів негайно вирушити до захисної споруди (бомбосховища) для укриття.Вказує, що згідно з інформацією з веб-сайту повітряних тривог за період з 12.01.2024 (дата отримання позивачем рішення суду) по 07.02.2024 сигнал «Повітряна тривога» лунав у Дніпропетровській області, зокрема у місті Кривий Ріг, близько 25-ти разів із середньою тривалістю 35-55 хвилин кожна, що значно ускладнило нормальну роботу позивача. Враховуючи, що АТ «Криворізька теплоцентраль» є стратегічним підприємством, працює в період військового стану та працівники вимушені реагувати на сигнали повітряної тривоги і переховуватись в бомбосховищах, брати участь в організації безпеки на підприємстві апелянта, та ту обставину, що у провадженні представників скаржника перебуває значна кількість справ, за якими є необхідність подання великої кількості процесуальних документів та участі у судових засіданнях, апелянт був обмежений в часі для підготовки апеляційної скарги у визначений процесуальним законом строк. Вказує, що скаржник через зміну роботи у зв`язку з непереборними об`єктивними незалежними від нього обставинами (запровадження воєнного стану, віялові та екстрені вимкнення світла, велику кількість повітряних тривог, ракетні загрози) був позбавлений можливості вчасно вчинити процесуальні дії щодо апеляційного оскарження рішення суду, тому вважає поважними причини пропуску строку та поновити Товариству строк на подання апеляційної скарги на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року.

Згідно положень ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до норм ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

За змістом ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Нормами ч.2 ст.358 ЦПК України визначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З рішення суду видно, що представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив справу розглянути за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивачем подана через 1 рік і 4 місяці після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та №35548/06, § 34).

Згідно положень п.4 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Рішення суду не містить відомостей щодо дати виготовлення повного тексту судового рішення.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що судом першої інстанції рішення для оприлюднення надіслано до реєстру 06.10.2022, зареєстроване 06.10.2022, забезпечено надання загального доступу 07.10.2022.

Відповідно до норм ч.5 ч. 272 ЦПК України (в редакції на дату ухвалення судового рішення 20.09.2022) учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

У клопотанні позивач посилається на те, що повний текст судового рішення отримано Товариством 12.01.2024, при цьому копію розписки або копію заяви про отримання копії судового рішення до апеляційної скарги не додає, посилаючись на наявність доказу отримання в матеріалах справи, проте суд апеляційної інстанції без матеріалів справи позбавлений можливості перевірити зазначені у клопотанні відомості, як і позбавлений можливості перевірити чи надсилав суд першої інстанції копію судового рішення сторонам по справі в порядку ч.5 ст.272 ЦПК України, коли саме та яким чином (засобами поштового зв`язку чи на електронну адресу позивача).

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, оскільки згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За приписами статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр). Реєстр - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне подання скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Отже, виходячи зі змісту норми ч.2 ст.358 ЦПК України, висновок, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження є очевидним.

Разом з тим, посилання позивача на довготривалі повітряні тривоги, планові та екстрені вимкнення світла не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги, оскільки довготривалі повітряні тривоги та планові і екстрені вимкнення світла не мають постійного та довготривалого характеру. Більш того, тривоги оголошуються у різних регіонах України, та не носять постійного, безперервного характеру, що свідчить про роботу відділень Укрпошти, та можливість скаржника звернутись до суду з моменту ухвалення рішення суду першої інстанції протягом 30-денного строку.

Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження заявником не зазначено, доказів на їх підтвердження не надано, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неповажність наведених позивачем підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, внаслідок чого у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

УХВАЛИВ

Відмовити Акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу апеляційної скарги на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року.

Відмовити Акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року, у справі за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, що їх подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: