Справа № 461/6347/15-ц
Провадження №2/461/115/24
УХВАЛА

25.03.2024 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кротової О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ігнат Т.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична Уляна Вікторівна про визнання договору дарування частини будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в :

у провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває вказана цивільна справа.

02.08.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_5 , в інтересах якого діє представник адвокат Дмитренко В.П., як третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, у якій позивач пред`явив такі позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 :

- визнати недійсним з 8 червня 2012 року договір дарування 60/100 (шістдесяти сотих) частин будинковолодіння, укладений 08.06.2012 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пшеничною О.В. за реєстровим №980;

- витребувати 60/100 (шістдесят сотих) частин будинковолодіння (включають житловий будинок літ. А-1, літ. А-1, літ «а», загальною площею 108,8 кв.м та гараж літ. Г), яке заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на його користь із незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 .

У поданому позові ОСОБА_5 вказує на порушення його прав разом із позивачкою ОСОБА_1 , яка є його матір`ю. Зокрема, зазначає, що оскаржуваний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки волевиявлення його батька ОСОБА_6 , як учасника цього правочину, не було вільним і не відповідало його внутрішній волі на його укладення. Оскільки зазначений договір підлягає визнанню недійсним на підставі ч.3 ст.203 ЦК України, то згідно із ч.2 ст.1268, ч.ч.1,2 ст. 1269 ЦК України, та з урахуванням прийняття спадщини ним після смерті батька, майно у вигляді частини будинковолодіння вибуло із його володіння поза його волею.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представник та представник ОСОБА_5 адвокат Дмитренко В.П. просив прийняти до спільного розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 заперечили щодо прийняття до спільного розгляду позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 , надали пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях. Вважають, що судом вже розглядалась справа за №461/10750/14 за позовом ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, тобто між тими самими сторонами, з того ж предмету та з тих самих підстав. Зазначає, що вимога про витребування майна виходить за межі предмета позову у справі, що розглядається. Вважає, що сторона позивача зловживає процесуальними правами для ускладнення процесу та його затягування, а тому просить позовну заяву ОСОБА_5 залишити без розгляду чи повернути заявнику.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Участь третіх осіб у цивільній справі зумовлена тим, що судовий спір між сторонами прямо (для третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги) або опосередковано (для третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги) стосується прав та інтересів інших осіб, тому участь у справі третіх осіб є формою захисту їх прав та інтересів, що пов`язані із спірними правовідносинами.

Окрім того, їх участь у справі дозволяє суду повно та всебічно дослідити обставини справи, з`ясувати дійсні взаємовідносини учасників спору.

Відповідно до ст.52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Згідно із ст.195 ЦПК України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення ст. ст. 193 і 194 цього Кодексу. Вказані статті регулюють порядок пред`явлення зустрічного позову та встановлюють вимоги до такого позову, який повинен відповідати ст. ст. 175,177 ЦПК України.

Так, ч.2 ст.193 ЦПК України визначено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. В силу вимог ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої ст.193 ЦПК України, ухвалою суду повертається заявнику.

Отже, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що ст.195 ЦПК України є відсилочною, яка зобов`язує при вирішенні питань пов`язаних з позовами третіх осіб з самостійними вимогами керуватись вимогами закону, що регламентує порядок подання зустрічних позовів. При цьому неодмінною умовою прийняття позову третьої особи з самостійними вимогами є взаємопов`язаність позовів та доцільність їх спільного розгляду. Визначаючи доцільність спільного розгляду позовів, суд повинен враховувати, необхідність виникнення відповідної категорії справ з одних правовідносин або прийняти до уваги, що задоволення позову третьої особи може виключи та повністю або частково задоволення первісного позову. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним договору дарування частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та скасування реєстрації права власності на таке майно, з тих підстав, що ОСОБА_6 на момент укладення оспорюваного договору перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, а тому укладення такого правочину, як договір дарування від 08.06.2012, не було вільним і не відповідало внутрішній волі дарувальника на його укладення.

Щодо заперечень представника відповідача ОСОБА_4 про те, що в провадженні суду вже перебувала позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, тобто є рішення суду, що набрало законної сили, яким відмовлено в задоволенні позову між тими самими сторонами, з того ж предмету та з тих самих підстав, то такі не заслуговують на увагу, оскільки правові підстави у цих позовах ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування є різними, виходячи з наступного.

Так, постановою Верховного суду від 14.07.2021, скасовано постанову Львівського апеляційного суду та залишено в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.05.2016 у справі №461/10750/14 про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування будинку частково недійсним та визнання права на обов`язкову частку будинку. Правовою підставою цього позову було те, що спірний правочин вчинено з порушенням ч.6 ст.203 ЦК України, оскільки він суперечить правам та інтересам позивача як непрацездатної дитини ОСОБА_6 .

Правовою підставою позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 , який подано у справі, що розглядається, є те, що спірний правочин вчинено з порушенням ч.3 ст.203 ЦК України, так як волевиявлення ОСОБА_6 , як учасника цього правочину не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, оскільки на момент укладення оспорюваного договору ОСОБА_6 перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними.

Щодо покликань представника відповідача ОСОБА_4 на те, що позов третьої особи ОСОБА_5 не може бути прийнятий до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 , що розглядається оскільки вимога про витребування майна виходить за межі предмета позову у справі, що розглядається, слід зазначити наступне.

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі. Позовні вимоги третьої особи, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами.

Верховний Суд наголосив на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Таким чином, у процесі розгляду судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Згідно усталеної практики Верховного Суду для того, щоб набути статус третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, повинно бути дотримано декілька критеріїв:

1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);

2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні так і декільком сторонам);

3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Дотримання цих критеріїв підлягає оцінці та з`ясуванню під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи з самостійними вимогами.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.09.2019 року у справі №910/12463/18, від 27.09.2019 року у справі № 904/323/19, від 05.12.2019 року у справі № 911/3132/17, від 11.11.2020 року у справі № 912/2751/16.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, та предметом спору за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, є та сама частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом позову як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_5 є той же договір дарування від 08.12.2012 з підстав його недійсності, як такий, що вчинений без вільного волевиявлення дарувальника ОСОБА_6 , пред`явлений до відповідача у даній справі ОСОБА_3 .

Порівняльним аналізом позову ОСОБА_1 та позову ОСОБА_5 , суд вважає, що вищезазначеним критеріям до позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, позов ОСОБА_5 відповідає.

Питання про те, чи є ОСОБА_5 є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , чи порушені його права, та чи правильно ним обрано спосіб захисту порушеного права шляхом витребування майна із незаконного володіння, мають вирішуватися не на стадії відкриття провадження у справі (прийняття позову третьої особи), а на стадії судового розгляду справи.

Враховуючи наведене вище, оскільки позовна заява ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та така є взаємопов`язаною із позовом ОСОБА_1 , відтак суд приходить до висновку про доцільність їх спільного розгляду.

Керуючись ст. ст. 52, 193, 194, 197, 260, 261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Прийняти позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування частини будинку недійсним та витребування майна з незаконного володіння до спільного розгляду із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична Уляна Вікторівна про визнання договору дарування частини будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Визначити відповідачу за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи.

Встановити позивачу (третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Оголосити в підготовчому судовому засіданні перерву до 22.04.2024 до 13.00год.

Копію даної ухвали вручити (надіслати) учасникам справи, відповідачу - також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 25.03.2024

Суддя О.Б. Кротова