печерський районний суд міста києва
Справа № 373/1361/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явилась,

відповідача: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за внесені членські внески в розмірі 78 500,00 грн.; визнати рухоме майно, а саме: стіл та 6 стільців «Малазія»; набір плетених меблів; дивани «Малазія» у к-ті 3 шт.; набір вітрин у к-ті 2 шт.; біла вітрина; стіл та 4 стільці; мармурові столи у к-ті 2 шт.; газовий котел «Valliant»; телевізор «Samsung»; декоративний фонтан «Криниченька»; душова кабіна вартістю 569 грн. 05 коп.; стільці «Свен» у к-ті 4 шт.; стіл; лавка паркова; вазон з граткою; тумба з умивальником «Міра»; дзеркало «Міра»; змішувач умивальника; змішувач ванни; ручний душ з тримачем «Raindance»; акрилова ванна « Laguna »; світильники паркові у к-ті 19 шт.; тумба «Глорія» з умивальником; дзеркало «Глорія» з підсвітлюванням та пеналом; комплект меблів «Мілан»; теплиця; електрична газонокосарка «Classic»; пенал кутовий; гідромасажний бокс з піддоном; нагрівач електричний «Кам`янка»; набір кухонних меблів у к-ті 83 шт.; комплект меблів (стільчики 4 шт. + стіл); металевий павільйон; набір для кухні у к-ті 2 шт.; камін електричний; комплектуючі до шафи-купе у к-ті 55 шт.; карнизи у к-ті 14 шт.; килимове покриття; доріжка «Heatsel»; унітаз «Ecco New»; пральна машина «Zanussi»; кухонний стіл; стільці к-тю 4 шт.; гідромасажний бокс; водонагрівач «Elenberg»; електрична поверхня; килимове покриття; телевізор; духовка; пилосос «Zanussi»; крісло «Boss»; кавоварка; полиця; меблі «Індіана»; комплект автоматики на ворота; шафа 3-х дверна «Рига»; тумба до ліжка «Рига»; комод «Рига»; диван «Мімоза»; комплектуючі до шафи-купе у к-ті 3 шт.; змішувачі для кухні та ванної у к-ті 3 шт.; душова система - спільною сумісною власністю подружжя позивача та ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 );

- визнати за позивачем право власності на 1/2 частку рухомого майна, а саме: стіл та 6 стільців «Малазія»; набір плетених меблів; телевізор «Samsung»; гідромасажний бокс; електрична поверхня; духовка; килимове покриття; пральна машина «Zanussi»; комплектуючі до шафи-купе у к-ті 55 шт.; набір для кухні у к-ті 2 шт.; електрична газонокосарка «Classic»; пенал кутовий; світильники паркові у к-ті 19 шт.; газовий котел «Valliant»; стільці «Свен» у к-ті 4 шт.; дивани «Малазія» у к-ті 3 шт.; гідромасажний бокс з піддоном;

- витребувати від відповідача рухоме майно, а саме: стіл та 6 стільців «Малазія»; набір плетених меблів; телевізор «Samsung»; гідромасажний бокс; електрична поверхня; духовка; килимове покриття; пральна машина «Zanussi»; комплектуючі до шафи-купе у к-ті 55 шт.; набір для кухні у к-ті 2 шт.; електрична газонокосарка «Classic»; пенал кутовий; світильники паркові у к-ті 19 шт.; газовий котел «Valliant»; стільці «Свен» у к-ті 4 шт.; дивани «Малазія» у к-ті 3 шт.; гідромасажний бокс з піддоном;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 554,40 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що в період з 03.09.2004 року по 07.08.2017 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Згідно з заповітом, посвідченим 01.08.2011 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є., ОСОБА_3 заповідав 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та все належне йому майно своїй дочці - ОСОБА_2 .

За час перебування у шлюбі, а саме в період з 2007 року по 2011 роки, позивач та ОСОБА_3 робили членські внески до Громадської організації Товариства індивідуальних забудовників «Десенка» (далі - ГО ТІЗ «Десенка») на загальну суму 157 000,00 грн., що підтверджується довідкою від 01.04.2019 року вказаної організації.

Рішенням зборів членів ГО ТІЗ «Десенка» від 17.01.2011 року кожен член товариства повинен був внести цільові внески на будівництво залізобетонного каркасу, виготовлення робочої документації та будівництво зовнішніх мереж водопостачання, відводу стічних вод і каналізації та будівництво чорнових під`їзних доріг по 90 000,00 грн., з яких: 50 000,00 грн. до 01.05.2011 року, 40 000,00 грн. до 01.11.2011 року.

Внаслідок виконання вказаних зобов`язань перед ГО ТІЗ «Десенка» 18.03.2009 року на ім`я ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЖ № 006876 на право власності на земельну ділянку для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер: :62:484:0003, за адресою: АДРЕСА_2 . Ця земельна ділянка отримана ОСОБА_3 в порядку приватизації на підставі рішення Київської міської ради від 16.10.2008 року.

Оскільки вказана земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_3 і не може бути визнана спільним сумісним майном подружжя, то наявні підстави для відшкодування позивачу компенсації у вигляді 1/2 частини від суми сплачених грошових членських внесків ГО ТІЗ «Десенка», оскільки враховуючи положення ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України (далі - СК України), кошти, сплачені як членські внески ГО ТІЗ «Десенка» в період шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Позивач вважає, що сума сплачених членських внесків підлягає стягненню саме з відповідача, оскільки вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 .

Крім того, за час шлюбу позивач та ОСОБА_3 придбали вказане вище рухоме майно, що підтверджується чеками та технічними паспортами.

Зазначене рухоме майно знаходиться у відповідача, що вона підтвердила у поясненнях слідчому Олійнику А.В. 2.10.2017 року, та що зафіксовано у висновку по матеріалам ЖЄОЗП № 6744 від 22.10.2017 року.

Спірне майно розподілено позивачем у рівних частках згідно з його вартістю, вказаною у відповідних товарних чеках.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 183, 355 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 57, 60, 61, 63, 68-71 СК України позивач звернулась до суду з указаним позовом.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.10.2020 року цивільну справу за вищевказаним позовом передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Згідно зі ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.02.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та призначено підготовче засідання у справі на 17.05.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року цивільну справу за вищевказаним позовом прийнято до свого провадження суддею Хайнацьким Є.С., вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 27.01.2022 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці судове засідання, призначене на 27.01.2022 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 04.04.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.04.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 13.09.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 07.12.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 30.03.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2023 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 18.07.2023 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та призначено цивільну справу за вказаним позовом до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 18.09.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2023 року відкладено розгляд справи до 18.01.2024 року.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились; про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала; про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.12.2019 року у справі № 359/1906/18 визнано спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 : земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1030 га, кадастровий номер :01:006:0006, що розташована по АДРЕСА_1 ; садовий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_3 , на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; земельну ділянку, площею 0,0584 га, кадастровий номер :06:011:0059, що розташована в Садовому товаристві «Меліоратор», на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; автомобіль марки «Volkswagen», модель TIGUAN, типу загальний легковий універсал-В, 2011 року випуску, який зареєстрований 31.07.2014 року за ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме: на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1030 га, кадастровий номер :01:006:0006, що розташована по АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину садового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_3 , на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0584 га, кадастровий номер :06:011:0059, що розташована в Садовому товаристві «Меліоратор», на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; на 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen», модель TIGUAN, типу загальний легковий універсал-В, 2011 року випуску, який зареєстрований 31.07.2014 року за ОСОБА_3 .

Зазначеним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.12.2019 року у справі № 359/1906/18 встановлено: з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 03.09.2004 року вбачається, що 03.09.2004 року був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був розірваний; після розірвання шлюбу позивачу було відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Переяслав-Хмельницький Київської області помер ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 01.08.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є., (реєстровий номер 4245), відповідно до якого він заповідав своїй дочці ОСОБА_2 : 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 ; 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_6 ; 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , земельну ділянку за цією ж адресою, на якій розташований житловий будинок; земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0584 га, що розташована на території СТ «Меліоратор», на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, споруди на цій земельній ділянці; на все інше майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, що належатиме йому на день смерті.

За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17.

У ч. 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За положеннями ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить, зокрема, стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за внесені членські внески в розмірі 78 500,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією довідки ГО ТІЗ «Десенка» від 01.04.2019 року ОСОБА_6 було внесено членських внесків у ТІЗ «Десенка»: 22.11.2007 року - 5 000,00 грн., 25.12.2008 року - 30 000,00 грн., 03.03.2010 року - 30 000,00 грн., 05.01.2011 року - 10 000,00 грн., 23.11.2011 року - 80 000,00 грн., 22.12.2011 року - 2 000,00 грн. Всього було сплачено внесків на суму 157 000,00 грн. в період з 2007 року по 2018 рік.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року у справі № 359/10569/13-ц встановлено, що для реалізації своїх статутних обов`язків щодо сприяння членам ГО ТІЗ «Десенка» в освоєнні належних їм земельних ділянок та створення інфраструктури на території товариства «Десенка» на загальних зборах приймалися рішення про сплату членами товариства цільових внесків, в тому числі і на оплату зазначених робіт. Рішенням зборів членів ТІЗ «Десенка» від 17.01.2011 року кожен член товариства, повинен був внести цільові внески на будівництво залізобетонного каркасу, виготовлення робочої документації та будівництво зовнішніх мереж водопостачання, відводу стічних вод і каналізації та будівництво чорнових під`їзних доріг по 90 000 грн., з яких: 50 000 грн. - до 01.05.2011 року, 40 000 грн. - до 01.11.2011 року. Рішенням загальних зборів ТІЗ «Десенка» від 26.03.2012 року встановлено сплату кожного члена ТІЗ - 45 000 грн. з терміном сплати до 01.12.2012 року.

Так, особа, яка вступає у непідприємницьке товариство, добровільно приймає на себе передбачені статутом чи положеннями обов`язки, у тому числі щодо сплати членських внесків, натомість отримує певні блага в залежності від виду статутної діяльності громадського об`єднання. Членські внески використовуються непідприємницьким товариством для реалізації мети та завдань діяльності, заради чого відповідні особи вступили у таке товариство.

Як на підставу позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за внесені членські внески позивач посилається на ч. 2 ст. 61 СК України, згідно з якою об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

З огляду на те, що членські внески ГО ТІЗ «Десенка» не є доходами ОСОБА_3 , не є заробітною платою, пенсією, стипендією та іншими доходами, одержані одним із подружжя, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача, яка є спадкоємцем ОСОБА_3 , на користь позивача компенсації за внесені ОСОБА_3 до ГО ТІЗ «Десенка» членських внесків відсутні, отже позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя позивача та ОСОБА_3 , визнання за позивачем права власності на 1/2 частку рухомого майна та витребування від відповідача рухомого майна суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідача знаходиться зазначене позивачем у позові майно, а саме: стіл та 6 стільців «Малазія»; набір плетених меблів; дивани « Малазія » у к-ті 3 шт.; набір вітрин у к-ті 2 шт.; біла вітрина; стіл та 4 стільці; мармурові столи у к-ті 2 шт.; газовий котел «Valliant»; телевізор «Samsung»; декоративний фонтан «Криниченька»; душова кабіна вартістю 569 грн. 05 коп.; стільці «Свен» у к-ті 4 шт.; стіл; лавка паркова; вазон з граткою; тумба з умивальником «Міра»; дзеркало «Міра»; змішувач умивальника; змішувач ванни; ручний душ з тримачем «Raindance»; акрилова ванна « Laguna »; світильники паркові у к-ті 19 шт.; тумба «Глорія» з умивальником; дзеркало «Глорія» з підсвітлюванням та пеналом; комплект меблів «Мілан»; теплиця; електрична газонокосарка «Classic»; пенал кутовий; гідромасажний бокс з піддоном; нагрівач електричний «Кам`янка»; набір кухонних меблів у к-ті 83 шт.; комплект меблів (стільчики 4 шт. + стіл); металевий павільйон; набір для кухні у к-ті 2 шт.; камін електричний; комплектуючі до шафи-купе у к-ті 55 шт.; карнизи у к-ті 14 шт.; килимове покриття; доріжка «Heatsel»; унітаз «Ecco New»; пральна машина «Zanussi»; кухонний стіл; стільці к-тю 4 шт.; гідромасажний бокс; водонагрівач «Elenberg»; електрична поверхня; килимове покриття; телевізор; духовка; пилосос «Zanussi»; крісло «Boss»; кавоварка; полиця; меблі «Індіана»; комплект автоматики на ворота; шафа 3-х дверна «Рига»; тумба до ліжка «Рига»; комод «Рига»; диван «Мімоза»; комплектуючі до шафи-купе у к-ті 3 шт.; змішувачі для кухні та ванної у к-ті 3 шт.; душова система.

Посилання позивача на те, що відповідачем вивезено вищевказане спірне майно, суд оцінює критично, оскільки з копії висновку по матеріалам ЖЄОЗП № 6744 від 22.10.2017 року, на який посилається позивач, та інших наданих нею доказів, вбачається, що ОСОБА_2 пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_3 , який останнім часом проживав в АДРЕСА_1 , проживав один, оскільки був розлучений з ОСОБА_1 ; 18.08.2014 року на батька був вчинений збройний напад з проникненням до житла, було вирішено прибрати речі, які б могли бути викраденими з будинку та прилеглої території; речі планували вивезти для збереження в орендоване приміщення гаража в м. Києві. Проведеною перевіркою ознак адміністративного чи кримінального правопорушення не встановлено.

При цьому, з копії зазначеного висновку по матеріалам ЖЄОЗП № 6744 від 22.10.2017 року та інших наданих позивачем доказів неможливо встановити, які саме речі було вивезено відповідачем, отже, чи є вивезені відповідачем речі саме тими речами, стосовно яких заявлено позовні вимоги.

З огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у позивача або відповідача знаходиться зазначене позивачем у позові майно, відсутні підстави для включення цього майна до складу майна, що підлягає поділу, визнання на 1/2 цього майна права власності за позивачем та витребування у відповідача вказаного у позові майна.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що спірне майно було придбано подружжям (одним з подружжя).

Додані до позову копії видаткових накладних та чеків не містять дані про платника грошових коштів за вказане у них майно, зокрема, у копіях видаткових накладних підставою зазначено рядок цифр або: «Вища рада юстиції» (крім видаткової накладної № ПРМФТ-2834311 від 07.09.2014 року на телевізор, яка містить дані, що одержувачем є ОСОБА_1 ).

Також, з огляду на те, що позивач у позові наголошує, що кожен з перерахованих нею предметів є річчю неподільною, суд звертає увагу, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69-72 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 95, 263- 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 29.01.2024 року.

Суддя Є.С. Хайнацький