Справа № 487/4100/23
Провадження № 2/487/380/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Цуркан Р.С.,

при секретарі судового засідання - Крамарчук І.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить суд:

-стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в розмірі 50 179,18 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначає наступне.

11 травня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який 06 березня 2009 року було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва та було видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 28.04.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №101 від 2011 року, серія НОМЕР_1 .

До реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в них народилася донька, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яке видане 30.05.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1420, серія НОМЕР_2 .

07.03.2023 року позивач з донькою виїхали за кордон, де вона витратила всі свої існуючі заощадження для забезпечення гідного життя дитини.

08.01.2023 року позивач з донькою вимушено повернулись в Україну та донька пройшла теоретичний та практичний курс тату-майстра, по завершенню склала іспит та 12.03.2023 р. отримала диплом.

ОСОБА_2 зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку як безробітна в Одеському обласному центрі зайнятості, а також має обов`язок піклуватись про свого непрацездатного хворого батька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є пенсіонером та потребує лікування.

ОСОБА_2 вважає, що відповідач має сплатити додаткові витрати, які полягають у сплачених коштах на навчання доньки на тату-майстра, у сумі: 50179 грн.18 коп.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стверджує, що ОСОБА_3 вчасно та в повному обсязі сплачує ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 .

Зазначає, що про плани доньки навчатись на тату-майстера у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 позивач відповідачу не повідомляла, з ним це питання не погоджувалось та він не давав своєї згоди на таке навчання, вважає таке зайняття небезпечним для неповнолітньої дитини.

Крім того, вказує що ФОП ОСОБА_6 відповідно до своїх видів підприємницької діяльності не має права надавати освітні послуги та видавати документи про освіту чи навчання.

Також, зазначає, що позивач також мала б понести половину витрат.

Позивачем надано лише рахунки-фактури на оплату, що не є підтвердженням самого факту оплати.

Ухвалою суду від 10.07.2023 р. відкрито провадження у справі.

У судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи.

У судовому засіданні 07.03.2024 р. представник відповідача заперечувала проти задоволення позовної заяви, у судове засідання 19.03.2024 р. не з`явилась.

Заслухавши представника відповідача - ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

11.05.2007 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що видно з рішення Заводського районного суду м. миколаєва у справі № 2/487/323/14 від 19.03.2014 р.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 28.04.2011 р., виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №101, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 20 серпня 2020 року ОСОБА_9 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №302. ОСОБА_2 отримала прізвище « ОСОБА_2 ».

Згідно довідки №1 про надання навчальних послуг, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчила курс навчання на тату-майстра, за яке було сплачено 35 000 грн. та придбано інструмент для тату-майстра на суму 10 500 грн. Сплачені послуги були надані ФОП ОСОБА_6 .

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів діяльності ФОП ОСОБА_6 входять: 96.02 - надання послуг перукарнями та салонами краси (основний); 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 47.91 - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 8560 - допоміжна діяльність у сфері освіти; 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.30 - обслуговування напоями; 96.09 - надання інших індивідуальних послуг.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду позивач послалася на те, що відповідач має сплатити додаткові витрати, які полягають витратах на навчання доньки на тату-майстра,

Суд зауважує, що на навчання доньки на тату-майстра не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність такого навчання, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем було узгоджено таке питання.

Ураховуючи вказані обставини справи, суд інстанції приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Повне судове рішення складено 25 березня 2024 року.

Суддя: Р.С. Цуркан