Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4198/23
Номер провадження2/711/455/24
РІШЕННЯ
19 січня 2024 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.
представника відповідача адвоката Черниченка Є.М.
представника третьої особи згідно доручення ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-
До суду з позовною заявою звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
У позовній заяві зазначають, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00557701. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н. НОМЕР_1 .
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року (справа № 711/4638/20) відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Chevrolet Aveo, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується вказаною постановою.
Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля ТЗ Chevrolet Aveo, д.н. НОМЕР_1 звернувся до позивача з заявою про настання події та виплатою страхового відшкодування.
Відповідно ст. 1187 ч.2 Цивільного кодексу України «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку».
Згідно ч.1 ст. 993 Цивільного кодексу України «до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано Відповідача, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» згідно Полісу № AO6192713 позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.
Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Зазначено попередній розрахунок судових витрат: судовий збір за подання позовної заяви: 2684,0грн. понесені позивачем витрати, що підтверджується платіжним дорученням.
Адвокатом Черниченком Є.М. в інтересах відповідача 15.08.2023 у межах справи подано відзив у якому зазначається, що зазначені у позовній заяві відомості не відповідають дійсним обставинам справи, нормам закону та викладеним у рішеннях Верховного суду України правовим позиціям з наступних причин.
Щодо доведення вини відповідача у спричиненні матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням автомобіля «CHEVROLET АУЕО», р.н. НОМЕР_1 .?
Так, дійсно постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.07.2020, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, по ДТП яка мала місце 28.06.2020.
Однак, стороною Позивача, навмисно не вказано, що по факту даної дорожньо - транспортної пригоди, до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, 27.07.2020, також притягнуто водія автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 (справа №711/4632/20). Тобто ОСОБА_3 також визнано винним у вказаній ДТП.
При дорожньо - транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Тобто фактично у даній дорожньо-транспортній пригоді наявна обоюдна вина обох учасників дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п.2.3 б) ПДР України, водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно доп.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно з п.10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
Відповідно до пункту п. 13.1 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Коментарі експерта, до п. 13.1 «Дотримання безпечної дистанції це один із найскладніших заходів, який повинен виконати водій в процесі руху. Складність цього заходу полягає в тому, що безпечну дистанцію під час руху водій повинен визначити самостійно. При виборі безпечної дистанції, водій повинен враховувати наступні фактори: швидкість руху; технічний стан транспортного засобу; видимість дороги; - стан дорожнього покриття; - досвід і час реакції водія; - погодні умови; - завантаженість транспортного засобу.
Для дотримання безпечної дистанції, водій повинен вибрати таку відстань до транспортного засобу, який рухається попереду, щоб в екстреній ситуації ця відстань дала змогу йому встигнути вжити заходів, щоб запобігти зіткненню. Дистанція буде вважатися правильною, якщо водій встиг уникнути аварії. У разі зіткнення водія транспортного засобу, який рухався позаду, я к правило звинуватять у недотриманні безпечної дистанції.
Правилами дорожнього руху, точної цифри безпечної дистанції між транспортними засобами не визначено і практично визначити її не можливо, але є спосіб, який дає нам змогу визначити безпечну дистанції. Визначення безпечної дистанції.
Для встановлення безпечної відстані між автомобілями існує кілька способів.
Однією з найбільш ефективних і легких є методика двох секунд. В її основі покладений той факт, що реакція людини на зміну ситуації на дорозі становить в середньому 2 секунди. Тому обрана дистанція повинна дозволити водієві подолати за дві секунди відстань, що не більше, до автомобіля, що рухається попереду. Тут необхідно скористатися секундомір, який є практично в кожному телефоні, або самому водієві рахувати в секундах, звернутися за допомогою до пасажира і т.д.
При визначенні дистанції 2-х секунд водій при русі повинен скористатися дорожніми стовпами, знаками, розміткою, інженерними спорудами або іншими або іншими об`єктами, які знаходяться в межах дороги. Як тільки транспортний засіб, який перетне умовну межу, необхідно відрахувати дві секунди. Після цього наш автомобіль повинен перетнути вибраний об`єкт не менше ніж за 2 секунди. При проведенні таких дій декілька разів, водій починає дотримуватися безпечної дистанції автоматично.
Важливо пам`ятати, що дистанція двох секунд водій повинен визначити при русі по сухому дорожньому покритті.»
Відповідно до п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, а отже ОСОБА_2 мав право розраховувати на те, що водій ОСОБА_4 буде виконувати вимоги вказаних правил та не почне пакуватись перед його автомобілем не з відповідного крайнього положення та не надаючи йому перевагу в русі.
Отже, створення водієм ОСОБА_4 аварійної ситуації у зв`язку з ненаданням дороги ОСОБА_2 є першочерговими та основними діями які знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо - транспортною пригодою.
Щодо процентного співвідношення вини кожного учасника дорожньо - транспортної пригоди.
У аспекті викладеного вважаємо ступінь вини обох водіїв в ДТП різна. За змістом ч.І ст.1188 ЦК України за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у частці, при чому визначення вини кожного з учасників визначає саме суд, виходячи з вимог закону, обставин справи та наявних доказів.
На підставі вищевикладеного вважає, що ступінь вини учасників дорожньо-транспортна пригода складає ОСОБА_4 80%, а, відповідно, ступінь вини ОСОБА_2 - 20 % у спричиненні ними обома вищевказаної ДТП.
Враховуючи вищевикладене вважаємо, що сума матеріального збитку власнику автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_1 , що підлягає стягненню з ОСОБА_2 складала 20 % від усього матеріального збитку. Враховуючи, що загальна сума завданого збитку складає 35 782 грн. 56 коп. з яких 20 % = 7156 грн 50 коп.
Щодо цивільно-правової відповідальності Відповідача та інституту страхування.
Окрім цього, цивільно-правова відповідальність Відповідача, на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Оранта», поліс №А06192713, сума страхового ліміту на один пошкоджений транспортний засіб складає 130 000 грн. А тому навіть, якщо б були підстави для стягнення завданих матеріальних збитків вони підлягали стягненню з ПрАТ «Оранта», відповідно до полісу №А06192713.
Орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат за правничу допомогу які плануються становить 10 000 грн. 00 коп.
Докази витрат за правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.
Отже, враховуючи вищенаведене, просимо приєднати відзив на позовну заяву до матеріалів даної судової справи, врахувати його при вирішенні справи та враховуючи відсутність належних та допустимих доказів спричинення зазначеного в позові збитку та інших підстав вказаних в мотивувальній частині відзиву відмовити в його задоволенні.
ПАТ HACK «Оранта» надано відповідь на адвокатський запит від представника позивача щодо виплати страхового відшкодування.
ПАТ HACK «Оранта» розраховано страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який було розраховано згідно «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», оскільки строк експлуатації транспортного засобу Chevrolet Aveo, д. н. НОМЕР_1 , перевищує 7 років.
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 24 343,90 грн.(вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 35 782,56 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 24 343,90 грн.).
З ОСОБА_2 підлягає до стягнення 5 719,33 грн., оскільки фактичні затрати позивача складають 35 782,56 грн./2 (обопільна вина) -12 171,95 грн. (виплата страхового відшкодування від ПАТ HACK «Оранта» з урахуванням зносу та обопільної вини).
Відповідно до ч.2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
У заяві від 19.09.2023 представник позивача згідно доручення просила розглядати справу за її відсутності та на задоволенні вимог позовної заяви наполягала.
Ухвалою суду від 20.09.2023 з занесенням до протоколу судового засідання залучено у якості третьої особи ОСОБА_3 .
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування № А06192713 в ПАТ "HACK "ОРАНТА", позивач звернувся до останніх та отримав страхове відшкодування в розмірі 12 171, 95 грн.
В матеріалах справи також міститься лист-відповідь від ПАТ "HACK "ОРАНТА" № 09-02-17 від 25 серпня 2023 року, в якому останні повідомляють про те, що ними було застосовано коефіцієнт фізичного зносу (показник Ез), який складає 0,61%, та наявність обопільної вини учасників ДТП розраховуючи страхове відшкодування.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо- транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ч. 36. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування; зобов`язаний в разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актам) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року М 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395 (з відповідним змінами), - до такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 461/2217/19 від 03.06.2021 року.
Враховуючи вище вказані норми Закону та правові роз`яснення Верховного Суду, вважає, що ПАТ "HACK "ОРАНТА" не правомірно розрахували страхове відшкодування та сплатили його. Для страховика визначено обов`язок замовити звіт або експертизу для розрахунку страхового відшкодування. Виключення має лише випадок, коли страховик та особа, яка має право на отримання страхового відшкодування дійшли згоди, щодо розміру відшкодування.
Ані звіту, ані калькуляції ПАТ "HACK "ОРАНТА" матеріали справи не містять, що перешкоджає встановити дійсні обставини справи, які необхідні для повного та всебічного розгляду справи.
Не зрозумілою є позиція позивача, оскільки останні не погоджували розмір страхового відшкодування з ПАТ "HACK "ОРАНТА", не проводили власного звіту, не є ознайомлені ані з калькуляцією, ані з звітом ПАТ "HACK "ОРАНТА", але при цьому спрямували недоотриману різницю виплати на вину особу в ДТП. При цьому абсолютно знехтували тим, що ПАТ "HACK "ОРАНТА" не правомірно розрахувала страхове відшкодування. Розрахунок страхової виплати взагалі невідомо ким складений, лише наявний підпис про затвердження начальника управління врегулювання збитків, ОСОБА_5 .
Визначення коефіцієнту фізичного зносу можливе виключно людиною, яка є фахівцем в галузі оцінки колісних транспортних засобів, в той час, як в даному випадку даний розрахунок здійснив невідомий співробітник страхової компанії.
Черкаський апеляційний суд у своїй Постанові від 18 липня 2023 року (справа № 712/9328/21) дійшов до наступного правового висновку: "Отже, вирішувати спір ОСОБА1 до ОСОБА 2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, неможливо без вирішення питання стягнення страхового відшкодування з страхової компанії ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА 2 , або МТСБУ, у випадку припинення діяльності ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», шляхом залучення страховика в справу як співвідповідача."
Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц)
Враховуючи вище викладене, вважає, що в задоволені позовних вимог має бути відмовлено в повному обсязі, оскільки позивачем не було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПАТ "HACK "ОРАНТА". Безпосередня участь страхової компанії є необхідною, оскільки вони є відповідальною особою за шкоду та для вірного винесення судового рішення, першочерговим та обов`язковим є встановлення правильного розмір страхового відшкодування, як того вимагає чинне Законодавство.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспортну суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової авто товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, - до таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 21,12.2020 року № 911/286/20.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами/стороною не надані відповідні висновки експертів із них самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Враховуючи вище вказані правові роз`яснення Верховного Суду, вважає, що розгляд справи без залучення ПАТ "HACK "ОРАНТА" до участі у справі та без проведення судової автотоварознавчої експертизи не можливий. При цьому слід враховувати, що основний тягар доведення позовних вимог лежить саме на позивачеві.
По-друге, вважає за необхідне й зазначити про те, що третя особо не погоджується з позицією відповідача по справі, щодо ступеня вини кожного з учасників ДТП.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч 5 ст. 82 ЦПК України, Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені,
Відповідно до ч.І ,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, па підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року (справа № 711/4638/20), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного проступку за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, а також встановлено, що наслідки ДТП перебувають в безпосередньому причинному зв`язку із його діями. Відтак, твердження за яких порушення правил дорожнього руху, водія ОСОБА_2 формальні - необґрунтовані. Суддею Казидуб О.Г. в адміністративній справі було встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 наявні порушення вимог п. 2.36 та 13.1 ПДР.
В свою чергу, в Постанові від 27 липня 2020 року у справі № 711/4632/20, за якою було притягнуто до Відповідальності за ст. 124 КУпАІІ ОСОБА_3 , встановлено, що в його діях наявні порушення вимог п. 2,36,10.3 ПДР України.
Таким чином, в кожного з учасників ДТП наявні по 2 порушень правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з ДТП - це встановлено під час розгляду адміністративних справ, а отже не потребує повторного доказування, В тому числі з цих підстав й відсутня необхідність в дослідженні відеозапису, які були надані відповідачем. До того ж даний доказ не є належним в розумінні приписів Цивільно-Процесуального Кодексу України, оскільки здобутий невідомим шляхом та не досліджувався під час розгляду попередніх адміністративних справ.
Враховуючи вище викладене, ступені вини кожного учасників ДТП є 50% на 50%.
Необхідність врахування коментарів експерта на які посилається сторона відповідача - необґрунтована та суперечить чинному Законодавству. Жодна з сторін в даній справі не є фахівцем в галузі дослідження причин та обставин за яких виникло ДТП (експерт трасолог). Відтак, вважаю, що вказані твердження не можуть братись до уваги при винесені судового рішення та при встановлені ступеня вини кожного з учасників ДТП.
Однак, вважає, що встановлення ступеня вини в даній справі не має жодного правового значення, та не підлягає до встановлення, оскільки в позовній вимозі має бути відмовлено з підстав, що зазначені в пункті 1 цих пояснень (через недоведеність позовних вимог).
На підставі викладеного та у відповідності до ст. 43 ЦПК України просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі, в зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
Ухвалою від 21.12. 2023 із занесенням до протоколу судового засідання залучено як третьої особи Приватне акціонерне товариство «НАСК «ОРАНТА».
Представник позивача у судове засідання не з`явився про що попередньо надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримано у повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Черниченко Є.М. заперечував у повному обсязі щодо задоволення вимог з підстав, зазначених у відзиві. Клопотання про проведення судової експертизи заявляти не заявляв.
Третя особа ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення вимог. Зазначив, що не погоджується з розрахунками позивача.
Представник третьої особи ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у позові.
Дослідивши письмові докази у справі, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути цю справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Отже, відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст.5 ЦПК України, суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів справи встановлено, постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27.07.2020 притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП У постанові зазначається, що водій порушив п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України.
Також постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27.07.2020 притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП . У постанові зазначається, що водій порушив п.п. 2.3б, 10.3 Правил дорожнього руху України.
Між позивачем Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_6 (власником транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н. НОМЕР_1 ) укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту від 23.10.2019 FO557701.
Відповідно до Акту від 01.07.2020 транспортний засіб Chevrolet Aveo, д.н. НОМЕР_1 оглянуто.
Як вбачається з матеріалів справи та полісу № АО 6192713 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ НАСК «Оранта».
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільний кодексом України.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (пункт 1.1 Закону № 1961-IV).
Страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування» (пункт 1.2 Закону № 1961-IV).
Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (пункт 1.3 Закону № 1961-IV).
Відповідно до частини 1 статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно дост. 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Позивач, звертаючись з даним позовом до відповідача, вказує на наявність у нього такого права, передбаченого, зокрема, ст. ст. 993, 1194 ЦК України.
Відповідно до ч. 36. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Таким чином, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актам) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року М 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395 (з відповідним змінами), - до такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 461/2217/19 від 03.06.2021 року.
З матеріалів справи не вбачається, що страховик та особа, яка має право на отримання страхового відшкодування дійшли згоди, щодо розміру відшкодування.
Суду не надано на обґрунтування позовних вимог жодних допустимих доказів - розрахунків страхового відшкодування ПАТ "HACK "ОРАНТА" (звіт, калькуляція, експертний висновок)
Натомість у вищезгаданому розрахунку страхового відшкодування наявний підпис про його затвердження начальника управління врегулювання збитків ОСОБА_5 та виконавця ОСОБА_7 .
З огляду на указане суд робить висновок, що завдану шкоду було оцінено у порушення ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » та ст. 9 Закону України «Страхування».
З клопотаннями про проведення судової експертизи до суду учасники процесу до суду не звертались.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки страхова компанія - позивач у справі, не довела обґрунтованості вимог, а саме розміру суми, яка підлягає до стягнення з відповідача.
За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи норми ст. 141 ЦПК , оскільки суд відмовив у задоволенні позову, витрати щодо розгляду покладаються на позивача.
Керуючись нормами ст. 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
У позовних вимогах Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди в порядку суброгації відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька