Справа № 202/7370/15-ц
Провадження № 6/202/110/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

за участю

державного виконавця Статьєвої А.В.

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі подання Головного державного виконавця Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного МРУМЮ (м. Одеса) Статьєвої А. В. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, не зареєстроване в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Головний державний виконавець Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного МРУМЮ (м. Одеса) Статьєва А. В. звернулася до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника у ВП №49192950, не зареєстроване в установленому законом порядку, в якому просила вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно - частину квартири АДРЕСА_1 .

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні в Слобожанському ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного МРУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 49192950 з виконання виконавчого листа № 202/7370/15-ц, виданого Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 28.10.2015, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка того ж дня направлена боржнику, що підтверджується відповідним супровідним листом. Починаючи з 2015 року судове рішення боржником не виконується. Станом на 01.11.2023 заборгованість по аліментам складає 255 294,73 грн.

Згідно з інформацією, отриманої в ході проведення виконавчих дій, боржник є власником частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1999 року, виданого Дніпропетровською районною радою, проте право приватної власності на неї в установленому законом порядку за ОСОБА_2 не зареєстроване.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримала та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що нею вживалися усі можливі виконавчі дії за для виконання рішення суду, але результату вони не дали.

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні просила подання задовольнити та пояснила, що ОСОБА_2 вже тривалий час мешкає у Російській Федерації, де одружився та має іншу сім`ю. Від сплати аліментів ухиляється.

Судом до участі у справі залучені заінтересовані особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , які належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, але до суду не з`явилися, що не перешкоджає розгляду подання.

Заслухавши учасників судового розгляду подання, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Слобожанському ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного МРУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 49192950 з виконання виконавчого листа № 202/7370/15-ц, виданого Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 28.10.2015, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка того ж дня направлена боржнику, що підтверджується відповідним супровідним листом. Починаючи з 2015 року судове рішення боржником не виконується. Станом на 01.11.2023 заборгованість по аліментам складає 255 294,73 грн.

Державним виконавцем вживалися заходи щодо виконання рішення суду. Так, відповідними постановами накладено арешт на усе майно боржника, встановлені обмеження боржникові у праві виїзду за межі України, встановлені обмеження у праві полювання, у праві користування зброєю, у праві керування транспортними засобами.

Окрім того, державний виконавець неодноразово виходив за місцем зареєстрованого проживання боржника, але останній був відсутній, що підтверджується відповідними актами.

Також судом встановлено, що державним виконавцем витребовувалась інформація щодо доходів боржника, наявності у нього рухомого майна, перетину кордону.

Так, відповідно до матеріалів виконавчого провадження, ОСОБА_2 доходів немає, рухомого майна на праві власності також, перетину кордону за період з 2021 по 2023 не виявлено.

Згідно даних архіву КП «БТІ» станом на 31.12.2012, архівна справа №3488 за адресою: АДРЕСА_2 , свідоцтва про право власності на житло, видане 20.04.1999р. Дніпропетровською районною радою згідно розпорядження №245 від 16.04.1999р., зареєстроване в БТІ 20.04.1999р. за реєстр. № 2134-7, зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 вересня 2023 року, відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , відсутні.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.09.2023 визначено, що частка боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, а саме квартирі АДРЕСА_1 становить 1/4 частка вказаної квартири.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Застосування судом положень частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-592/09 (провадження № 61-8383св18), від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц (провадження № 61-19786св18), від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20).

При розгляді справ указаної категорії необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що починаючи з 2015 року ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів не виконує.

З листопада 2015 року державний виконавець здійснює заходи щодо пошуку майна боржника, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, та встановив, що боржник не має грошових коштів та іншого майна у достатній кількості, на яке державним виконавцем може бути звернуто стягнення з метою виконання рішення суду. Виявлено належність боржнику на праві власності частини квартири АДРЕСА_1 , яка не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що державний виконавець обґрунтовано звернувся до суду з указаним поданням, оскільки відсутність державної реєстрації права власності за боржником ОСОБА_2 на квартиру, 1/4 частки якої належить боржнику, однак ним не зареєстрована, утруднює подальшу примусову реалізацію цього майна, а отже, і виконання судового рішення.

Судом встановлено, що державним виконавцем вживалися усі визначені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконання рішення суду.

У силу положень частини п`ятої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» боржник не запропонував види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу з метою виконання судового рішення про стягнення боргу.

Державний виконавець також надав докази того, що боржнику направлена постанова про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про обізнаність боржника про це виконавче провадження та створення можливостей для забезпечення реалізації прав боржника у виконавчому провадженні.

Із урахуванням встановлених у цій справі обставин, суд зазначає, що державним виконавцем було вичерпано всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для належного виконання судового рішення за рахунок іншого майна боржника ніж частини квартири, однак ці заходи не призвели до виконання судового рішення.

Також суд зазначає, що за змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 03 серпня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Отже, відомості про набуття речових прав на нерухоме майно повинні бути внесені у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, однак такий Реєстр не містить інформації про зареєстроване право власності ОСОБА_2 на частку квартири АДРЕСА_1 , а тому у державного виконавця було відсутнє підтвердження належності боржнику на праві власності зазначеної частки квартири та відсутня можливість звернення стягнення на цю частку без звернення до суду із цією заявою у порядку статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

На даний час державний виконавець має намір вчинити дію щодо звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване належним чином, що і стало підставою для звернення до суду із даним поданням.

Боржник ОСОБА_2 протягом дев`яти років ухиляється від виконання законного рішення суду, яке набрало законної сили. Такі дії є неприпустимими в демократичній державі, де діє принцип верховенства права та неухильного дотримання законодавства.

Тривале невиконання, ухилення від виконання рішення суду, яке набрало законної сили, підриває довіру до судової гілки влади України, в її спроможність не тільки прийняти законне рішення, але й проконтролювати виконання такого рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 440 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя А. О. Михальченко