Справа № 162/162/24
Провадження № 2/162/85/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Савича А.С.,

з участю секретаря судового засідання - Гичук О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лозинської Д.Б. (в режимі відеконференції),

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 07.11.2023 звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 10.02.2016 з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 28.02.2023 у формі судового наказу присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 22.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що вказаними рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 є батьком двох дітей, які за рішенням судів повинні бути у нього на утриманні. На сьогодні склалася така ситуація, що ОСОБА_1 , у зв`язку із змінами в його матеріальному стані не в змозі платити вказаний судами розмір аліментів, а саме заробітку на утримання дитини від першого шлюбу з ОСОБА_4 та заробітку на утримання дитини від другого шлюбу з ОСОБА_2 , тобто це становить (50%) всіх його доходів. Так, ОСОБА_1 з 01.08.2023 було переведено на посаду, що знаходиться у м. Луцьк, а тому він змушений орендувати житло, яке становить орієнтовно 8000,00 гривень. Крім того, зазначає, що позивач є позичальником 108200,00 гривень у АТ «Державний ощадний банк України», відповідно до договору про споживчий кредит № 15278 від 30.07.2021, згідно з яким його зобов`язання по кредиту щомісячно є близько 3500,00 гривень. Також, ОСОБА_1 є позичальником на суму 60000,00 гривень у Обласному Фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі відповідно до договору про надання довгострокової позики № 3112 від 19.09.2019. Відповідно до умов договору сплата проводиться щорічно рівними частинами, а саме: 6000,00 гривень та 3% річних, що становить 7800,00 гривень. Вказує на те, що його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є пенсіонерами та потребують матеріальної допомоги від позивача. Зазначає, що у зв`язку із зміною місця проживання та умов перебування змінилось матеріальне становище ОСОБА_1 . Розмір грошового забезпечення позивача, після сплати аліментів, не дає можливості забезпечити оплату харчування, одягу, орендної плати на житло, комунальних послуг, сплати кредитів, допомоги батькам та забезпечення своїх мінімальних базових потреб. Загальна сума на утримання двох дітей на сьогоднішній день для ОСОБА_1 є явно непосильною. Тому з метою можливого утворення заборгованості по сплаті аліментів за двома судовими рішеннями і для забезпечення якісного виконання судових рішень про стягнення аліментів на утримання дітей, ОСОБА_1 звернувся до суду для зміни розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, просить суд змінити розмір аліментів, який було встановлено за рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 10.02.2016 (справа № 162/19/16-ц) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття, та за рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 28.02.2023 у формі судового наказу (справа №162/131/23) з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття на стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, тобто 1/12 частки від його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою судді від 27.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.22).

Відповідач ОСОБА_2 07.12.2023 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку позивача є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Судовим наказом від 28.02.2023 у справі № 162/131/23 визначено мінімальний розмір аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що відповідач змушена працювати на 0,5 посадового окладу у зв`язку з хворобою дитини. Крім того, згідно з консультативним висновком від 31.10.2023, син ОСОБА_10 хворіє, поточний діагноз: виражена недостатність клапана легеневої артерії, помірна недостатність тристулкового клапана та помірна дилатація правого шлуночка. Вказує на те, що твердження позивача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, однак вони отримують додаткову пенсію, у зв`язку з чим здатні утримувати себе самостійно у повному обсязі. Позивачем не надано до матеріалів позовної заяви жодного доказу про те, що він утримує батьків чи вони потребують такого утримання з боку позивача. Крім того, вважає, що не заслуговують на увагу твердження позивача щодо витрачання коштів у зв`язку з наймом житла у м.Луцьк, оскільки на підтвердження цього факту ним також не надано належних доказів. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 (а.с.23-31).

Представник позивача ОСОБА_3 14.12.2023 подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що неповнолітній ОСОБА_10 відвідує дошкільний навчальний заклад за місцем проживання (с.Деревок), що спростовує твердження відповідача щодо вимушеного працевлаштування на 0,5 посадового окладу, оскільки факт потреби у постійному догляді за дитиною не зазначений у жодному медичному документі. Крім того, зазначає, що у позовній заяві було зазначено, що батьки позивача потребують матеріальної допомоги, а не перебувають на утриманні позивача (а.с.32-44).

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 27.12.2023 задоволено клопотання відповідача та відкладено підготовче засідання (а.с.45).

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 22.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.46).

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 28.02.2024 постановлено роз`єднати у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, а також ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Позов до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів виділено у самостійне провадження, відкладено розгляд справи на 15 год 00 хв 20.03.2024 (а.с.47).

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.53-54), у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги щодо ОСОБА_2 підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Просила врахувати матеріальний стан позивача, який, на її думку, погіршився у зв`язку з зміною його місця роботи та проживання, оренди житла, наявністю кредитних зобов`язань, наявністю у позивача батьків пенсіонерів, які потребують матеріальної допомоги від позивача. Звернула увагу, що загальна сума на утримання дітей на теперішній час для ОСОБА_1 є явно непосильною, а тому просила змінити розмір стягуваних з нього аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з мотивів, зазначених у її відзиві на позовну заяву. Пояснила, що розмір аліментів, які сплачує позивач, є необхідними для забезпечення мінімальних потреб їх дитини. Окрім того, звернула увагу, що дитина з народження і по теперішній час важко хворіє та потребує відповідного лікування.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що за час шлюбу в сторін народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29).

Судовим наказом Любешівського районного суду Волинської області (справа №162/131/23) від 28.02.2023 з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частики (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2023 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, сторона позивача посилається на те, що у позивача змінився (погіршився) матеріальний стан, оскільки він влаштувався на іншу роботу в іншому населеному пункті, сплачує кошти за оренду житла, має кредитні зобов`язання, матеріально допомагає своїм батькам, які є пенсіонерами. Окрім того, з позивача згідно з іншого рішення суду стягуються аліменти в розмірі частки від його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини від іншого шлюбу (а.с.3-4).

Суд вважає доведеним, що при розгляді справи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в порядку наказного провадження, факт наявності на утриманні позивача дитини в іншому шлюбі судом не враховувався.

Разом з тим, сам факт наявності дитини, на отримання якої вже стягуються з позивача аліменти, на думку суду, не є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 16.09.2020 при розгляді справи № 565/2071/19 висловив таку правову позицію.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до рішення суду першої інстанції розмір аліментів відповідав вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, на користь якої присуджено аліменти, та суперечитиме її інтересам.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до судового наказу Любешівського районного Волинської області від 28.02.2023 у справі № 162/131/23 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні доньку ОСОБА_9 , 2014 року народження, без доведення погіршення його майнового стану, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 сина ОСОБА_10 , 2018 року народження, та суперечитиме його інтересам.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

У ході судового розгляду судом встановлено, що позивач є здоровим, працездатним, на теперішній час обіймає посаду начальника відділення АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області (а.с.7-8).

Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав, передбачених ст. 192 СК України, для задоволення позову.

Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво змінились обставини, які не дають змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Позивачем не надано доказів зміни його матеріального стану, що унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом раніше розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

На підставі статей 182, 192 СК України, керуючись статтями 10, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 25.03.2024.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич