Справа № 296/9768/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судових засідань Рабчинській Я.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Соломонюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вердикт Капітал» в листопаді 2021р. звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором 51859,72 грн.

В обґрунтування вимог представник позивача вказує, що 21.02.2017р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффазен Банк Аваль», правонаступником права вимоги якого є ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0005/82/0157330, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 27728,48 грн. на строк до 21.02.2023р. та сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 35,3%.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконано, кредитні кошти не повернуто у строк зазначений в договорі, за останнім утворилася заборгованість, яка станом на 26.10.2021р. становить 51859,72 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 24971, 42 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору 20914,46 грн.; заборгованість з комісії 5973,84 грн. З огляду на зазначене, ТОВ «Вердикт Капітал» просить суд задовольнити вимоги позовної заяви у повному обсязі.

У відзиві представник відповідача адвокат Соломонюк С.А. вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні на підставі договору факторингу № 27092021 та доказів на підтвердження сплати грошових коштів до ПАТ «Райффазен Банк Аваль» за передачу права грошової вимоги. З огляду на зазначене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

На електронну адресу суду 11.04.2023р. надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача вказує, що неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви в повному обсязі. Вказав, що право вимоги складається із суми заборгованості, відсотків та пені. Представник зазначив, що відсотки нараховуються за певний період прострочення. На запитання суду повідомив, що донарахування було здійснено ТОВ «Вердик Капітал», а заборгованість зросла виключно за рахунок відсотків.

Представник відповідача Соломонюк І.В. просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Також вказала, що заявлені витрати на правову допомогу є неспівмірними.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Встановлено, що 21.02.2017р. між ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № № 014/0005/82/0157330 (далі - кредитний договір) (а.с. 7).

Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_2 27728,48 грн. кредиту (п. 1.1.1 кредитного договору), а ОСОБА_2 зобов`язався погасити кредит в строк до 21.02.2023р. (п. 1.1.5 кредитного договору) та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35,3% (п. 1.1.8 кредитного договору).

Згідно п. 3.1. кредитного договору, за користування кредитом клієнт щомісяця зобов`язаний сплачувати банку проценти за ставкою, зазначеною в пункті 1.5. Договору.

Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_3 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору, на підтвердження чого надано: підписану заяву-анкету для отримання готівкового кредиту «Кредит готівкою для найкращих клієнтів банку», підписані «Умови кредитування та орієнтовна сукупна вартість кредиту», рахунок заборгованості, виписка по рахункам від 06.10.2021р., меморіальний ордер від 21.02.2017р. на суму 27728,48 грн. (а.с. 16-17, 18, 22-25, 26-36, 37).

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-9, відповідно до якого ПАТ «Райффазен Банк Аваль» відступив на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 014/0005/82/0157330 від 21.02.2017р., що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 (а.с. 42-50).

В матеріалах справи, також знаходиться витяг з реєстру боржників від 26.06.2019р. до Договору відступлення права вимоги № 114/2-9, та платіжне доручення №1 від 26.06.2019р. на суму 2254957,83 грн., що підтверджують відступлення права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 014/0005/82/0157330 від 21.02.2017р., що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 (а.с. 38-40, 51).

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» втратив такі права.

Від правонаступника позивача ТОВ «Дебт Форс» 28.06.2023р. надійшло клопотання про залучення до участі у справі останнього в якості правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 19.09.2023р. залучено до участі Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», як правонаступника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України.

За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення кредиту, однак належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконуються, в результаті чого утворилась заборгованість.

Загальний розмір заборгованості за договором № 014/0005/82/0157330 від 21.02.2017р., станом на 26.10.2021р. становить 51859,72 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 24971, 42 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору 20914,46 грн.; заборгованість з комісії 5973,84 грн.

Станом на день розгляду справи відповідач не повернув отримані кредитні кошти на підставі кредитного договору № 014/0005/82/0157330 від 21.02.2017р., докази протилежного суду не надано.

У відповідності до ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача а ні в матеріалаз відзиву, а ні в судовому засіданні не надано доказів на спростування заявленої позивачем суми заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування коштами не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості.

Відносно стягнення з ОСОБА_2 понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

За приписами ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено.

Правничу допомогу позивачу при розгляді справи в суді надавало адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс», яке діяло на підставі договору №05-03/2021 від 05.03.2021р. про надання правничої допомоги (а.с. 67-69).

Сторони погодили п.п. 4.1., 4.2. договору, якими визначено, що юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми на рахунок, зазначений у розділі 10 цього договору. Вартість Послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (а.с. 68).

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 36 від 27.09.2021р. загальна сума правової допомоги за договором 05-03/2021 від 05.03.2021р. по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 становить 20000,00 грн. (а.с. 72).

Частиною 5 статті 137 ЦПК України визначено, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2024р. в судовому засіданні представник відповідача Соломонюк І.В. просила відмовити у стягненні судових витрат на правову допомогу, оскільки такі є не співмірними.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги предмет спору, конкретні обставини справи, обсяг наданих стороною відповідача доказів, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, й приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. не є співмірними зі складністю справи та часом, витраченим на надання правничої допомоги.

З урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Дебт Форс» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2270,00 грн. з відповідача, що документально підтверджено.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 89, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за кредитним договором №014/0005/82/0157330 від 21.02.2012 у розмірі 51859,72грн. та 2270 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Головуючий суддя В. П. Маслак