Справа №:755/4832/24
Провадження №: 2-о/755/234/24
УХВАЛА

про повернення заяви

"26" березня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , у якій заявник просить встановити факт смерті його матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Ясинувата Ясинуватського району Донецької області.

19 березня 2024 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Підставами для залишення позовної заяви без руху слугувало те, що заявником не визначено заінтересованих осіб у справі; не вказано про факт звернення до органів реєстрації актів цивільного стану стосовно проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 та не надано письмової відмови таких органів у проведення державної реєстрації смерті; не сплачено судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, що міститься в матеріалах справи, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року про залишення заяви без руху доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 21 березня 2024 року.

25 березня 2024 року через систему «Електронний суд» на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року про залишення заяви без руху, заявником подано додаткові пояснення у справі про встановлення факту смерті. Заяву подано з дотриманням встановленого судом процесуального строку.

Перевіривши матеріали заяви та долучених до неї документів, судом встановлено таке.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року про залишення заяви без руху заявником подано квитанцію про сплату судового збору, додаткові пояснення у справі про встановлення факту смерті та в якості заінтересованої особи вказано Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві.

При цьому, ухвалою від 20 березня 2024 року про залишення заяви без руху судом було зазначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (частина перша статті 177 ЦПК України). У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Частиною сьомою статті 43 ЦПК України встановлено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Тобто, заявник зобов`язаний надіслати заінтересованій особі - Дніпровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копію заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 та всіх доданих до неї документів або з використанням системи «Електронний суд», або поштовим відправленням з описом вкладення, та надати докази такого надсилання суду.

При цьому, суд звертає увагу, що функціонал надсилання документів до Електронних кабінетів інших учасників перед відправкою до суду запроваджено відповідно до пункту 29 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.

Надсилання документів іншим учасникам здійснюється на етапі підписання документів, які відправляються до суду. На кроці «Підписати та відправити», після підписання, якщо хоч б одна із сторін має кабінет Електронного суду та було вказано РНОКПП/ЄДРПОУ в розділі «Відповідач» або «Інші учасники», з`являється додаткове вікно надсилання документів до Електронних кабінетів інших сторін.

Як уже зазначалося судом, ОСОБА_1 є користувачем системи «Електронний суд», надсилання процесуальних документів здійснював через вказану систему та мав можливість надіслати відповідну заяву та додані до неї документи заінтересованій особі з використанням системи «Електронний суд».

Всупереч вказаним вимогам, до заяви про усунення недоліків заявником не додано доказів надсилання заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 заінтересованій особі.

Також всупереч вимогам ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня

2024 року про залишення заяви без руху, заявник не зазначив чи звертався він до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням про проведення державної реєстрації смерті його матері та не додав письмової відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану у проведення такої реєстрації.

У додаткових поясненнях від 25 березня 2024 року заявник зазначає, що відповідно до Інформаційного листа Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду (вих. № 985/0/208-21 від 22 квітня 2021 року), спрямованого головам апеляційних судів, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, пред`являти в суд письмову відмову органу реєстрації актів цивільного стану в здійсненні реєстрації таких фактів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в редакції Закону від 21 квітня 2022 року

№ 2217-ІХ, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

До набрання чинності вказаної норми закону аналогічні положення були визначені статтею

2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

При зверненні до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, заявником було додано, зокрема, копію свідоцтво про смерть.

Вказаний документ відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнаються дійсними в Україні.

Таким чином, вказаним законом передбачено визнання державою документів, що підтверджують факт смерті, виданих на тимчасово окупованій території, та які мають подаватись для реєстрації відповідного факту до органу ДРАЦС.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад.

Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня

2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Таким чином, підставою для проведення державної реєстрації смерті є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт смерті.

Наведене, свідчить про те, що заявник повинен звернутись до відповідного органу ДРАЦС із наданням документів, виданих на тимчасово окупованій території для реєстрації факту смерті, і лише у разі відмови йому у реєстрації факту, звертатись до суду із наданням доказів неможливості реєстрації факту в органах ДРАЦС, як це передбачено пунктом 2 частини першої статті 318 ЦПК України.

При цьому, суд не приймає посилання заявника на лист Верховного Суду від 22 квітня 2021 року № 985/0/208-21 у цих правовідносинах, оскільки відповідне роз`яснення надавалось до набрання чинності Законом про внесення змін до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до частини дев`ятою статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Тобто, виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні заяви до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людину у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із позовною заявою повинен, як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Відповідно до вимог частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

В зв`язку з тим, що заявником недоліки, зазначені в ухвалі суду від 20 березня 2024 року не усунуто, а саме: не надано доказів надсилання заяви про встановлення факту смерті заінтересованій особі у справі та не надано письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану в здійсненні реєстрації такого факту, суд приходить до висновку, що заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Водночас, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Пунктом другим частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених частиною першою цієї статті, судовий збір повертається повністю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 14, 185, 258-260, 261, 317, 318, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті, - вважати не поданою та повернути заявникові.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова