ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 березня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/840/23

Головуючий у першій інстанції Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/338/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Шарапової О.Л.,

суддів: Євстафіїва О.К., Мамонової О.Є.

з участю секретаря Шапко В.М.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Ніжинська районна державна адміністрація Чернігівської області, Мринська об`єднана територіальна громада в особі Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ніжинської РДА Чернігівської області, Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) під № 542, загальною площею 6,5921 га (4,5588 га рілля та 2,0633 га сіножаті), що еквівалентно 7,04 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 151098,94 грн., на який вона мала право як член КСП «Україна», розташованого на території Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 15 червня 1992 року по 5 квітня 1997 року вона працювала в КСП «Україна» с. Мрин Носівського району Чернігівської області та була членом цього КСП. Коли проводилась реорганізація КСП та розпаювання земель, які належали КСП «Україна», керівництво КСП повідомили позивачці, що на всіх членів КСП не вистачило землі, а тому їй не належить до видачі сертифікат на право на земельну частку (пай). Потім вона захворіла і тривалий час не мала можливості займатися вирішенням цього питання.

У 2023 році їй стало відомо, що правоохоронні органи займаються перевіркою щодо зловживань колишніх керівників КСП «Україна» і останні почали повідомляти членів КСП про наявність вільної землі. Вона з`ясувала, що була включена до списку громадян членів КСП «Україна», який був додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000092 під дошлюбним прізвищем « ОСОБА_2 » під АДРЕСА_1 . На її звернення, Мринська сільська рада надала інформацію про те, що на даний час на території сільської ради поза межами села Мрин є вільний земельний пай під № НОМЕР_1 , загальною площею 6,5921 га (4,5588 га рілля та 2,0633 га сіножаті), який не сформований в розумінні ЗК України і може бути їй переданий. Сільська рада також повідомила, що розмір паю, на який вона мала право при розпаюванні земель КСП «Україна» складав 7,04 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 151098,94 грн.

На її заяву про виділення в натурі земельного паю № 542 відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток/паїв» Мринська сільська рада 5 травня 2023 року відмовила у виділенні земельного паю, пославшись на відсутність правовстановлюючого документа. Позивачка вважає, що звертаючись до суду із цим позовом не пропустила строк позовної давності, оскільки про свої майнові права на земельну частку (пай) і наявність вільного земельного паю довідалася у 2023 році.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про задоволення її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що відмова суду першої інстанції у прийнятті визнання Мринською сільською радою позову ОСОБА_1 , суперечить закону.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що відповідно до ст. 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003, вона не отримувала повідомлення про розподіл земельних ділянок, оскільки у Списку, який є Додатком до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна», позивачка була вказана під прізвищем « ОСОБА_2 ».

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що суд першої інстанції, застосовуючи до спірних правовідносин позовну давність за ЦК Української РСР, не встановив початок перебігу позовної давності, помилково вказавши, що про порушення свого права позивачка повинна була дізнатися при отриманні сертифікату, при цьому встановивши, що такого сертифікату вона не отримувала.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що у вирішенні питання застосування строків позовної давності, судом не взято до уваги те, що лише у 2023 році ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області повідомило її про те, що вона під прізвищем « ОСОБА_2 » під АДРЕСА_1 була включена до Списку громадян-членів КСП «Україна», який являється Додатком до Державного акту на право колективної власності на землю 11-ЧН №000092. Зазначає, що оскільки право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак воно підлягає захисті без обмеження строком позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу Ніжинська районна державна адміністрація Чернігівської області посилається на те, що у позовній заяві та поданій апеляційній скарзі до них не сформовано жодної вимоги, крім того зазначила, що питання про виділення ОСОБА_1 земельної частки (паю) не відноситься до повноважень місцевих державних адміністрації, тому просить виключити Ніжинську районну державну адміністрацію Чернігівської області з кола відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 15 червня 1992 року ОСОБА_3 була прийнята в члени КСП «Україна», що підтверджується копією трудової книжки № НОМЕР_2 (а.с. 9-11).

Згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000092 КСП «Україна», який було зареєстровано в книзі видачі державних актів на право колективної власності на землю 14 листопада 1995 за № 18 та додатку № 1 до нього позивачка під прізвищем « ОСОБА_2 » була внесена до списку громадян членів КСП «Україна» за № 371 (а.с. 13-15, 16-17).

У відповідності до інформації відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №29-25-0.32-844/112-18 від 23.07.2018, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Україна», сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_4 не зареєстровано (а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивачки виникло право на одержання земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Україна», оскільки вона була членом КСП «Україна» та включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю; але позивачкою пропущено трирічний строк звернення до суду з позовом, оскільки право на позов у неї виникло у 1995 році, а трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК 2004 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Як вбачається з листа Ніжинської районної державної адміністрації від 15 лютого 2024 року правонаступником КСП «Україна» є ТОВ «Агрофірма`Україна», яке не залучено як співвідповідач до участі у справі.

Крім того, наслідком визнання права власності на земельну частку(пай) є виділення земельної ділянки у натурі, а тому як співвідповідач до участі у справі має бути залучене ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, яке є розпорядником землі.

Незалучення до участі у справі всіх відповідачів є обов`язковою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2023 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 березня 2024 року.

Головуюча: Судді: