Справа № 2-764/08 Головуючий у 1 інстанції: Матвієнко А.І.
Провадження № 22-ц/811/1053/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Псярук О.В.

з участю: представника Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області Медвідь В.О.,

представника Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Рісної Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2008 року,-

ВСТАНОВИВ:

в листопаді 2008 року Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» звернулось з позовом до ОСОБА_1 в якому, з врахуванням зміни предмета позову, просило зобов`язати начальника філії «Пустомитівська ДЕД» виконати свої посадові обов`язки щодо оформлення та отримання свідоцтв про право власності на будівлі, що є власністю ДП «Львівський облавтодор», а також визнати за ДП «Львівський облавтодор» право власності на зазначені будівлі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 липня 2004 року ОСОБА_1 призначений на посаду начальника філії «Пустомитівська ДЕД» Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор». 07 травня 2007 року позивачем прийнято наказ №150, яким, з метою прискорення роботи по оформленню свідоцтв про право власності на нерухоме майно, зобов`язано начальників філій ДП «Львівський облавтодор», в тому числі і філії «Пустомитівська ДЕД», у строк до 01 липня 2007 року здійснити усі передбачені законодавством дії для оформлення та отримання свідоцтв. Зокрема, начальнику філії «Пустомитівська ДЕД» було доручено оформлення свідоцтв про право власності на будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , проте останнім свідоцтв про право власності не було отримано.

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2008 року позов Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» - задоволено.

Зобов`язано начальника філії «Пустомитівська ДЕД» Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» ОСОБА_1 виконати свої посадові обов`язки щодо оформлення та отримання свідоцтв про право власності на наступні будівлі, що є власністю ДП «Львівський облавтодор» та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 :

одноповерхова будівля будинок КСО, позначена на поверховому плані літ. «Б-1», загальною площею 4,2 кв.м., що складається з: приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 4,2 кв.м;

одноповерхова будівля котельня, позначена на поверховому плані літ. «В-1», загальною площею 102,1 кв.м., що складається з: приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 79,1 кв.м., приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 23,0 кв.м;

одноповерхова будівля електрощитова, позначена на поверховому плані літ. «Г-1», загальною площею 7,4 кв.м., що складається з: приміщення позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 7,4 кв.м.;

одноповерхова будівля майстерня, позначена на поверховому плані літ. «Д-1», загальною площею 74,6 кв.м., що складається з: приміщення позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 51,6 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 23,0 кв.м;

одноповерхова будівля склад деревопродукції, позначена на поверховому плані літ. «Е-1», загальною площею 66,2 кв.м., що складається з: приміщення підвалу позначеного на технічному плані цифрою «І», площею 18,5 кв.м. та приміщення позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 8,7 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «3», площею 3,4 кв.м., приміщення коридору позначеного на технічному плані цифрою «4», площею 2,0 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «5», площею 17,7 кв.м. розташованих на першому поверсі будинку;

одноповерхова будівля прохідна, вагова, позначена на поверховому плані літ. «Є-1», загальною площею 29,2 кв.м., що складається з: приміщення позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 11,1 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 7,4 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «3», площею 10,7 кв.м.;

одноповерхова будівля піскобаза, позначена на поверховому плані літ. «Ж-1», загальною площею 192 кв.м., що складається з: приміщення гаража позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 30,2 кв.м., приміщення гаража, позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 29,4 кв.м., розташованих на цокольному поверсі (півпідвалі) та приміщення, позначеного на технічному плані цифрою «3, площею 132,4 кв.м.;

одноповерхова будівля столярний цех, позначена на поверховому плані літ. «З-1», загальною площею 53,0 кв.м., що складається з: приміщення, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 27,5 кв.м., приміщення, позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 25,5 кв.м.;

одноповерхова будівля складські приміщення, позначена на поверховому плані літ. «И-1» загальною площею 56,4 кв.м., що складається з: приміщення тамбуру, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 5,5 кв.м., приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 10,6 кв.м., приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «3», площею 12,6 кв.м., приміщення коридору позначеного на технічному плані цифрою «4», площею 3,1 кв.м., приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «5», площею 11,5 кв.м. та приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «6», площею 13,1 кв.м.

Визнано право власності Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на наступні будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 :

одноповерхова будівля будинок КСО, позначена на поверховому плані літ. «Б-1», загальною площею 4,2 кв.м., що складається з: приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 4,2 кв.м;

одноповерхова будівля котельня, позначена на поверховому плані літ. «В-1», загальною площею 102,1 кв.м., що складається з: приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 79,1 кв.м., приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 23,0 кв.м;

одноповерхова будівля електрощитова, позначена на поверховому плані літ. «Г-1», загальною площею 7,4 кв.м., що складається з: приміщення позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 7,4 кв.м.;

одноповерхова будівля майстерня, позначена на поверховому плані літ. «Д-1», загальною площею 74,6 кв.м., що складається з: приміщення позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 51,6 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 23,0 кв.м;

одноповерхова будівля склад деревопродукції, позначена на поверховому плані літ. «Е-1», загальною площею 66,2 кв.м., що складається з: приміщення підвалу позначеного на технічному плані цифрою «І», площею 18,5 кв.м. та приміщення позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 8,7 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «3», площею 3,4 кв.м., приміщення коридору позначеного на технічному плані цифрою «4», площею 2,0 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «5», площею 17,7 кв.м. розташованих на першому поверсі будинку;

одноповерхова будівля прохідна, вагова, позначена на поверховому плані літ. «Є-1», загальною площею 29,2 кв.м., що складається з: приміщення позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 11,1 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 7,4 кв.м., приміщення позначеного на технічному плані цифрою «3», площею 10,7 кв.м.;

одноповерхова будівля піскобаза, позначена на поверховому плані літ. «Ж-1», загальною площею 192 кв.м., що складається з: приміщення гаража позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 30,2 кв.м., приміщення гаража, позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 29,4 кв.м., розташованих на цокольному поверсі (півпідвалі) та приміщення, позначеного на технічному плані цифрою «3, площею 132,4 кв.м.;

одноповерхова будівля столярний цех, позначена на поверховому плані літ. «З-1», загальною площею 53,0 кв.м., що складається з: приміщення, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 27,5 кв.м., приміщення, позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 25,5 кв.м.;

одноповерхова будівля складські приміщення, позначена на поверховому плані літ. «И-1» загальною площею 56,4 кв.м., що складається з: приміщення тамбуру, позначеного на технічному плані цифрою «1», площею 5,5 кв.м., приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «2», площею 10,6 кв.м., приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «3», площею 12,6 кв.м., приміщення коридору позначеного на технічному плані цифрою «4», площею 3,1 кв.м., приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «5», площею 11,5 кв.м. та приміщення службового, позначеного на технічному плані цифрою «6», площею 13,1 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» 17,00 грн. сплаченого державного мита,7,50 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржила Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області, яка не брала участі у справі, подавши 03.10.2019 року апеляційну скаргу, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що оскаржуваним рішенням визнано право власності ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України" на будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 , щодо яких 08.07.2009 року між ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» та ТзОВ «Цитадель Плюс» було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого було відчужено ряд об`єктів нерухомості що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані об`єкти розташовані на земельній ділянці, що належить Зимноводівській сільській раді, однак сільська рада, як власник землі, на якій знаходяться об`єкти нерухомого майна, не була залучена до участі у справі, а ТзОВ «Цитадель Плюс» використовує земельну ділянку площею 2,6 га без будь-якої правової підстави. Більше того, придбані ТзОВ «Цитадель Плюс» будівлі знаходяться в межах земельної ділянки площею 2,6 га, яка відповідно до державного акту на право користування землею серії Б№059833 виданого в 1993 році, була надана у користування «Шляховій експлуатаційній дільниці -897» для господарських потреб (правонаступник ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України»). Більше того, згідно виписки з рішення 15 сесії Зимноводівської сільської Ради народних депутатів першого демократичного скликання від 15.04.1994 року було відмовлено у видачі державного акту «Шляховій експлуатаційній дільниці -897» на право користування землею та дане підприємство винесено за межі села по екологічній причині. Відтак, земельна ділянка, на якій розташовані спірні об`єкти нерухомості, знаходиться у комунальній власності Зимноводівської сільської ради та не була відведена для цієї мети. Також апелянт звертає увагу на те, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2008 року ґрунтується виключно на невиконанні посадових обов`язків начальника філії «Пустомитівська ДЕД» Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор», а відтак між сторонами виник трудовий спір, а не спір про право власності. В обґрунтування таких своїх доводів апелянт покликається на ЗК України, на Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо повноважень сільської ради при регулюванні земельних відносин, на ст. 376 ЦК України щодо самочинного будівництва. Крім того, в оскаржуваному рішенні не наведено підстав для визнання права власності на спірні об`єкти, як і не вказано хто оспорює право власності позивача та на підставі яких доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області Медвідь В.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ДП «Львівський облавтодор» Рісної Ю.Б., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Предметом позову у справі, що переглядається, є вимоги зобов`язального характеру про оформлення та отримання свідоцтва про право власності на належні ДП «Львівський облавтодор» споруди та будівлі, визнання права власності на будівлі і споруди в АДРЕСА_1 .

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду, що переглядається, подана особою, яка не брала участі у справі, а саме Змимноводівською сільською радою Львівського району Львівської області, основними доводами якої є те, що оскаржуваним рішенням порушуються права сільської ради, як власника земельної ділянки площею 2.6 га по АДРЕСА_1 .

Аналіз матеріалів справи свідчить, що земельна ділянка, площею 2,6 га за адресою: АДРЕСА_1 з 1993 року перебувала у користуванні «Шляхово-експлуатаційної дільниці-897», згодом у його правонаступника філії «Пустомитівський ДЕД» ДП «Львівський облавтодор».

Вказане, зокрема, підтверджується довідкою б/н, виданою Зимноводівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області директору ДП «Львівський облавтодор» п. Тарасовичу Ю.М., який виконував обов`язки керівника ДП «Львівський облавтодор» до 19.04.2006 р., про те, що філія «Пустомитівська ДЕД» використовує земельні ділянки на території АДРЕСА_2 площа 3,0 га; 2. вул. Городоцька, 12 (асфальтобітумна база) площа 2,6 га, згідно довідки ділянки використовуються для виробничої бази і стоянки дорожньої техніки ДЕД з відома та згоди Зимноводівської сільської ради.

Також у матеріалах інвентаризаційної справи Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки щодо об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 , наявна довідка від 19.02.2007 року № 3141, видана виконкомом Зимноводівської сільської ради, з якої вбачається те, що за філією «Пустомитівська ДЕД» згідно записів Зимноводівської сільської ради числиться асфальтно-бітумна база по вул. Городоцька, 12 с. Зимна Вода.

Довідки підписані головою сільської ради с. Зимна Вода Гутником В.С., підпис якого завірено печаткою сільської ради.

В інвентаризаційній справі міститься перелік належного філії «Пустомитівська ДЕД» майна (будівель і споруд) станом на 28.09.2007 року, згідно якого за адресою: АДРЕСА_1 , у користуванні філії «Пустомитівська ДЕД» перебувало нерухоме майно, а саме: вагова з прохідною, будинок КСО, матеріальний склад, майстерня, столярний цех, склад деревопродукції, житловий будинок, матеріальний склад, піскосклад, електрощитова, трансформаторна підстанція, котельня (незавершене будівництво), ємність на бітумі 50 м3 , ємність на бітумі 50 м3 , ємність на бітумі 5 м3 , ємність на бітумі 15 м3 , ємність на бітумі 15 м3 , ємність на бітумі 15 м3 , фундамент на ємності.

Також з інформації про нерухоме майно, яке знаходиться на балансі Філії «Пустомитівська ДЕД» вбачається, що станом на 08.06.2009 року на балансі філії «Пустомитівська ДЕД» знаходилося наступне нерухоме майно: асфальтно-бітумна база (вагова з прохідною, будинок КСО, майстерня, столярний цех, склад деревопродукції, складські приміщення, піскобаза, електрощитова, котельня), що розташована на земельній ділянці площею 2,6 га, яка перебуває у користуванні ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України».

Наведене підтверджує доводи про те, що земельна ділянка і раніше не була вільною від об`єктів нерухомого майна, оскільки на ній були розташовані будівлі і споруди, право власності на які визнано оскаржуваним рішенням суду.

Наявність таких об`єктів нерухомого майна на момент ухвалення рішення суду представники Зимноводівської сільської ради не заперечували, вони, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що таких об`єктів на спірній земельній ділянці на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду не було.

А відтак, земельна ділянка на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду не була вільною, була зайнятою розташованими на ній об`єктами нерухомого майна, будівлями та спорудами, право власності на які було визнано оскаржуваним рішенням суду за ДП «Львівський облавтодор», і та обставина, що ці будівлі і споруди знаходилися на спірній земельній ділянці та законність їх розташування на цій земельній ділянці, апелянтами не заперечується.

Колегією суддів встановлено, що Зимноводівською сільською радою вказані обставини не заперечуються, матеріали справи не містять доказів оспорення сільською радою права власності на будівлі та споруди по АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державної служби автомобільних доріг України від 16.06.2009 року № 281 «Про відчуження нерухомого майна» було дозволено відчуження шляхом продажу на конкурентних засадах з початковою ціною продажу не нижче незалежної оцінки: - нерухомого майна (будинок КСО літ. «Б-1», котельня літ. «В-1», електрощитова літ. «Г-1», майстерня літ. «Д-1», склад деревопродукції літ. «Е-1», прохідна, вагова літ. «Є-1», піскобаза літ. «ж-1», столярний цех літ. «З-1»), що перебуває на балансі філії «Пустомитівська ДЕД» ДП «Львівський облавтодор», що розташоване за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Зимна Вода, вул. Городоцька, 12.

На підставі вищезазначеного наказу, 08.07.2009 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна між Дочірним підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (продавець) та ТОВ «Цитадель Плюс» (покупець), а також 06.08.2009 року на підставі Акту прийняття-передачі нерухомого майна було передано вищезазначене нерухоме майно.

Наказом Державної служби автомобільних доріг України від 19.08.2009 року № 389 «Про відчуження нерухомого майна» було дозволено відчуження шляхом продажу на конкурентних засадах з початковою ціною продажу не нижче незалежної оцінки складських приміщень літ. «И-1» площею 56,4 кв.м., які перебувають на балансі філії «Пустомитівська ДЕД» ДП «Львівський облавтодор», що розташоване за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Зимна Вода, вул. Городоцька, 12.

На підставі цього наказу, 16.09.2009 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна між Дочірним підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Продавець) та ТОВ «Цитадель Плюс» (Покупець), а також 17.09.2009 року на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна було передано вищенаведене нерухоме майно.

Відтак, нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка є у комунальній власності, перейшло у власність ТОВ «Цитадель-Плюс».

Після укладення договорів купівлі-продажу вказаних будівель 08.07.2009 року та 16.09.2009 року, 16.10.2009 року, ТОВ «Цитадель-Плюс» зверталося до Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про надання згоди на складання технічної документації з інвентаризації земельної ділянки, що призначена для обслуговування виробничих приміщень орієнтовною площею 2,6 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для оформлення права користування на земельну ділянку.

Також ТОВ «Цитадель-Плюс» повідомило, що будівлі та споруди, які розташовані на вказаній земельній ділянці були придбані ним у ДП «Львівський облавтодор».

Висновком №116 комісії з питань регулювання земельних відносин, будівництва, охорони навколишнього середовища Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (протокол №13 від 11 серпня 2011 року) також безспірно підтверджується, що Зимноводівській сільській раді ще у 2011 році було відомо про наявність будівель і споруд по АДРЕСА_1 і про належність їх на праві власності ТОВ «Цитадель Плюс», оскільки дане питання розглядалося комісією сільської ради за заявою ТОВ «Цитадель Плюс» з виїздом на місце, і про це зазначено у згаданому висновку.

З листів сільського голови Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_2 від 17.09.2018 року №708 та 749, адресованих відповідно Головному управлінню ДФС у Львівській області та Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області, вбачається, що на цей час ОСОБА_2 було відомо про договори купівлі продажу від 08.07.2009 року та від 16.09.2009 року, на підставі яких ТзОВ «Цитадель Плюс» стало власником нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 і про тривале користування земельною ділянкою 2.0731 га, про користування земельною ділянкою з 2009 року.

Оскаржуючи заочне рішення суду першої інстанції, Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області, посилаючись на те, що таким вирішено питання про її права та обов`язки як власника земельної ділянки, на якій розташовані такі об`єкти, та стверджуючи про те, що ці права порушуються саме ТОВ «Цитадель Плюс», яке є власником нерухомого майна на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , не ставить під сумнів презумпцію дійсності правочинів, на підставі яких ТОВ «Цитадель Плюс» набуло право власності на такі об`єкти, як і не заявляє про своє право власності на них.

У цьому зв`язку, колегія суддів відхиляє доводи скарги щодо невірного визначення судом першої інстанції категорії спору, як спір щодо захисту права власності.

Щодо порушення прав Зимноводівської сільської ради як власника земельної ділянки, які полягають, на думку заявника, в тому, що землекористувач такої (ТОВ «Цитадель Плюс») використовує її без будь-якої правової підстави, такі, на думку колегії суддів, мають вирішуватися не у спосіб оскарження рішення щодо вирішення спору про право власності на об`єкти нерухомості, які вже фактично не існують.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що об`єкти нерухомості, будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 , про які йдеться в оскаржуваному рішенні суду, розташовані на земельній ділянці, що належить на праві власності Зимноводівській сільській раді, однак такі твердження апелянта не відповідають дійсності, оскільки судом апеляційної інстанції з пояснень представника ДП «Львівський облавтодор» та пояснень представників сільської ради встановлено, що будівель та споруд, право власності на які визнано оскаржуваним рішенням суду, на земельній ділянці фактично немає, такі знесені, переобладнані під інші приміщення, на земельній ділянці фактично існує та функціонує інший об`єкт - заклад громадського харчування, представники апелянта у письмових та усних поясненнях ствердили, що на спірній земельній ділянці розташовані будівлі та споруди, належні ТОВ «Цитадель Плюс».

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази тотожності об`єктів нерухомості, які були предметом позовних вимог, та які на даний час належать ТОВ «Цитадель Плюс», належних та допустимих доказів на підтвердження наявності будівель і споруд, право власності на які визнано оскаржуваним рішенням суду, на земельній ділянці площею 2,6 га по АДРЕСА_1 , апелянт, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, суду не надав.

Доводи апеляційної скарги апелянт обгрунтовує незаконністю користування ТзОВ «Цитадель Плюс» земельною ділянкою площею 2.6 га, належною на праві власності Зимноводівській сільській раді Львівського району Львівської області, якою ТОВ «Цитадель Плюс» користується набувши у власність будівлі і споруди, право власності на які визнано оскаржуваним рішенням суду, однак такі доводи не можуть братися до уваги, оскільки договір купівлі продажу будівель і споруд, право власності на які визнано оскаржуваним рішенням суду, був укладений між ДП «Львівський облавтодор» та ТзОВ «Цитадель Плюс» вже після ухвалення судом оскаржуваного заочного рішення суду, яке апелянт просить скасувати.

Доводи апелянта щодо незаконності судового рішення з підстав порушення ТОВ «Цитадель Плюс» права власності Зимноводівської сільської ради, оскільки ТОВ незаконно користується земельною ділянкою, спростовуються тим, що ТОВ «Цитадель Плюс» не було учасником справи та власником нерухомого майна, право власності на яке визнано оскаржуваним рішенням суду.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає те, що придбані ТОВ «Цитадель Плюс» будівлі і споруди знаходяться в межах земельної ділянки, що є власністю сільської ради, яка відповідно до державного акту була надана в користування ШЕД-897 для господарських потреб, тобто, апелянт не заперечує, що земельні ділянка була передана у користування.

Доводи апелянта про те, що земельна ділянка була вільною, що не надавалася у користування ШЕД -897, що на ній не були розташовані об`єкти нерухомого майна, спростовуються матеріалами справи, і сам апелянт не заперечує розташування на спірній земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, право власності на які було визнано оскаржуваним рішенням суду.

Тобто, земельні ділянка площею 2.6 га за адресою АДРЕСА_1 не була вільною від будівель і споруд, тобто, перебувала у користуванні.

Слід зазначити, що філія «Пустомитівська ДЕД ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» постійно сплачувала сільській раді податок на землю, що підтверджується деклараціями з плати за землю, кошти зі сплати податку за землю приймалися, платнику податку, як безпідставно перераховані, не поверталися.

Сплата земельного податку ще раз підтверджує, що Зимноводівській сільській раді Пустомитівського (Львівського) району Львівської області було відомо про те, що земельна ділянка перебувала у користуванні філії Пустомитівської ДЕД.

Доводи апелянта про порушення саме ТОВ «Цитадель Плюс» права власності Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, як власника спірної земельної ділянки, спростовуються тим, що сільська рада була і надалі є власником цієї земельної ділянки, земельна ділянка і надалі перебуває у комунальній власності, оскаржуване рішення суду не позбавляє Зимноводівську сільську раду права власності на згадану земельну ділянку, яка і до ухвалення оскаржуваного рішення суду була зайнята під об`єктами нерухомого майна, право власності на які визнав суд.

Доводи апелянта про порушення його прав, як власника спірної земельної ділянки, саме ТОВ «Цитадель Плюс», яке використовує земельну ділянку площею 2.6 га без достатніх правових підстав, що, на думку апелянта, свідчить про порушення права власності територіальної громади саме ТОВ «Цитадель Плюс», не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалювалось до того, як ТОВ «Цитадель Плюс» набуло у власність об`єкти нерухомого майна, право власності на які було визнано оскаржуваним рішенням суду та набуло право на користування спірною земельною ділянкою, на якій вони розташовані.

На думку колегії суддів не слід брати до уваги покликання апелянта на статтю 376 ЦК України, оскільки судом не розглядався спір з приводу самочинного будівництва будівель і споруд по АДРЕСА_1 , право власності на які визнано оскаржуваним рішенням суду.

Спірні правовідносини, з приводу вирішення яких звернувся позивач і з приводу яких ухвалювалося оскаржуване рішення суду, не виникли з приводу земельно правових відносин, стосується лише визнання за ДП «Львівський облавтодор» права власності на будівлі, а земельна ділянка не була предметом вказаного судового розгляду.

Крім цього, як вбачається з апеляційної скарги, Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області, немає будь-яких претензій щодо права власності на будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 , право власності на які визнано оскаржуваним рішенням суду, зазначаючи в апеляційній скарзі лише про порушення її прав на земельну ділянку площею 2.6 га по АДРЕСА_1 .

Переглядаючи в апеляційному порядку заочне рішення суду від 08 грудня 2008 року, колегія суддів звертає увагу на те, що Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області звернулася з апеляційною скаргою на це рішення лише 03.10.2019 року, більше ніж через десять років, мотивуючи тим, що про оскаржуване рішення суду їй стало відомо лише в 2019 році.

Такі твердження сільської ради спростовуються тим, що об`єкти нерухомого майна, а саме, будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , право власності на які визнано оскаржуваним рішенням суду, знаходилися на території Зимноводівської сільської ради близько біля центральної дороги, сільський голова, як представник органу місцевого самоврядування, територіальної громади, працюючи на посаді сільського голови більше десяти років, здійснюючи свої повноваження щодо контролю за використанням землі, не міг не бачити та не знати про ці об`єкти нерухомого майна, він міг отримати від компетентних органів інформацію щодо цих об`єктів нерухомого майна, та вважаючи, що будівництво ТзОВ «Цитадель Плюс» об`єкта громадського харчування незаконним, таким, що порушує права територіальної громади, не вживав заходів для припинення будівництва, що є його обов`язком згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», досить тривалий час не вживав заходів для того, щоб з`ясувати на якій правовій підставі та на підставі яких дозвільних документів здійснюється ТзОВ «Цитадель Плюс» будівництво існуючого комплексу громадського харчування, на якій підставі ТОВ «Цитадель Плюс» користується спірною земельною ділянкою.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що в період з 2009 року до 2013 року, ТОВ «Цитадель Плюс» неодноразово письмово зверталося до Зимноводівської сільської ради Пустомитівського (Львівського) району Львівської області з долученням документів на підтвердження права власності, щодо оформлення права користування земельною ділянкою, дане питання вивчалося та розглядалося комісією сільської ради, що безспірно свідчить про те, що сільська рада була обізнана про користування ТОВ «Цитадель Плюс» земельною ділянкою ще у 2013 році та про розміщення на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, однак сільська рада, вважаючи порушеними свої права, як власник спірної земельної ділянки, з цього часу не вживала жодних заходів для захисту своїх прав, не зверталася з цього приводу за захистом своїх прав до суду.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав.

Найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу в право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу в право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Як слідує зі статті 1 Протоколу від 20.03.1952 року №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з п.п. 52,53, 63 рішення Європейського суду з прав людини від 16.05.2013 року (заява №49317) «Справа Максименко та Герасименко проти України» Суд повторює, що суттєвою умовою для того, щоб втручання вважалося сумісним зі статтею 1 Першого протоколу, є його законність. Однак самого існування юридичної підстави у національному законодавстві недостатньо для дотримання принципу законності має значення якість застосованих норм. По перше, юридичні норми, на яких ґрунтується позбавлення майна, повинні відповідати національному законодавству договірної держави, включаючи відповідні положення Конституції. По друге, положення національного законодавства повинні бути достатньо доступними, точними та передбачуваними у застосуванні…Суд підкреслює особливе значення принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як ті, що стосуються власності, державні органи повинні діяти вчасно та в належний, і, насамперед, послідовний спосіб. (рішення у «Справі Рисовський проти України», заява №29979/04, пункти 70-71, рішення від 20 жовтня 2011року).

У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

У статті 2 ЦПК України проголошено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Втручання в право особи на мирне володіння майном має відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу до Конвенції, які включають в себе принцип «пропорційності» та «справедливої рівноваги».

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз поти Туреччини» пункт 128, «Беєлер проти Італії» пункт 119).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» пункт 58).

Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване заочне рішення суду від 08 грудня 2008 року, апеляційний суд враховує необхідність дотримання принципу «пропорційності» через призму «справедливої рівноваги» (балансу) між суспільними і приватними інтересами, яка включає необхідність з`ясування питання щодо понесення особою «індивідуального і надмірного тягара», і за встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, вважає, що апелянтом не доведено наявності нагальної суспільної необхідності, яка б виправдовувала втручання у право власності (позбавлення права власності на об`єкти нерухомого майна) та вбачає надмірним втручання у право власності.

З огляду на викладене, а саме, що право власності на об`єкти нерухомості, а саме на будівлі та споруди, право власності на які було визнано оскаржуваним рішенням суду, і які в подальшому були відчужені та набуті у власність іншою особою, не учасником справи - ТОВ «Цитадель Плюс» і такі набуті ним ще у 2009 році на конкурсних засадах, оскарження органом місцевого самоврядування, як власником землі, через значний проміжок часу рішення суду, яким питання щодо права власності або користування такою земельною ділянкою не вирішувалось, не відповідає принципу правової визначеності та в жодному випадку не спрямоване на захист прав, а навпаки може призвести до невиправданого втручання у право власності ТОВ «Цитадель Плюс», яке набуло у власність будівлі і споруди, право власності на які визнано за ДП «Львівський облавтодор» оскаржуваним заочним рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, положення частини 1 статті 367 ЦПК України, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, враховуючи її доводи, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області залишити без задоволення.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2008 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15.03.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: Н.П. Крайник

Р.П. Цяцяк