Справа 206/5448/23
Провадження 2/206/243/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Тимченко Ю.А.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника позивача: ОСОБА_3 ,

відповідачки: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2023 року представник позивача звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 21 333,03 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 уповноважена власниця, яка зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 . АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за даною адресою по теперішній час надає комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач ними користується.

25.08.2022 року АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (виконавцем послуг) на своєму офіційному веб-сайті http://dniproenergo.com.ua у постійному відкритому доступі мережі інтернет було розміщено публічну пропозицію (оферту) про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Споживачка про свою відмову укласти і свою незгоду із умовами опублікованого договору до АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не направляла, а тому споживачка вважається такою, що прийняла пропозицію виконавця щодо укладення договору. Оскільки протягом 30 днів з опублікування даного договору у засобах масової інформації боржниця не повідомила про відмову від укладення даного договору, та не надала своїх заперечень чи будь-яких інших зауважень, слід вважати, що нею вчинено дію, яка засвідчує її волю до отримання пропозиції щодо укладення договору. Таким чином, між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та відповідачкою виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки. Розрахунки за спожиті послуги проводилися несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.11.2023 року становить 21 333,03 грн., у тому числі: за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2016 р. по 31.10.2023 р. у розмірі 20 947,45 грн.; за абонентське обслуговування за послугою з централізованого водопостачання за період з 01.10.2022 р. по 31.10.2023 р. у розмірі 193,18 грн.; за абонентське обслуговування за послугою з централізованого водовідведння за період з 01.10.2022 р. по 31.10.2023 р. у розмірі 192,40 грн.

21.11.2023 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження (а.с. 20-21).

У судовому засідання представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали позовну заяву та просили задовольнити її в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 не визнала позовні вимоги та просила застосувати строки позовної давності, однак пояснила, що не сплачувала за комунальні послуги.

27.02.2024 року від представника позивача надійшли заперечення, в яких просила в задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності відмовити в повному обсязі.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за адресою: адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 03.02.1992 року, ОСОБА_4 з 19.12.1994 року, про що свідчить довідка про склад сім`ї або зарєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10 березня 2023 року (а.с. 9).

Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 споживача ОСОБА_1 за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за вказаним особовим рахунком існує заборгованість за період з 01.05.2016 р. по 31.10.2023 р. у сумі 21 333,03 грн. (а.с. 6-8).

Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно дост. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п.28 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. №690 розподіл обсягу спожитої у будівлі холодної води, витраченої на загальнобудинкові потреби, здійснює виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, яка здійснює розподіл обсягів послуг, відповідно до обраної моделі договірних відносин. Споживач надає виконавцю інформацію про кількість осіб, які фактично користуються послугами у приміщенні (квартирі) споживача, або інші вихідні дані, необхідні для застосування обраного способу розподілу обсягів послуг, відповідно до Методики розподілу затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358) (надалі - Методика №315).

Щодо заяви відповідачки про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За загальним правилом ч. 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.

Постановою Кабінету Міністрів України №211від 11.03.2020«Про запобігання поширенню натериторії України коронавірусу COVID-19» постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020, який тривав до 30.06.2023.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом Українивід 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону Українивід 30березня 2020року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Разом з цим, відповідно до Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон від 18 червня 2020 року № 731-ІХ) пункт 3 Розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України викладено у такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що письмова заява представника позивача з приводу застосування строків позовної давності, не містить в собі клопотання про поновлення строків позовної давності, а відтак, у суду відсутні підставі для поновлення строку позовної давності та відповідно задоволення позовних вимог за вказаний проміжок часу.

Разом з цим, письмова заява представника позивача містить в собі між іншим й посилання на ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Так, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 06.11.2023 року воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено, включно до лютого 2024 року.

Отже, оскільки з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (20 листопада 2023 року) діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею ЦК України, з урахуванням наступних років, а саме з лютого 2019 року по листопад 2023 року, а тому підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з його пропуском за вказані проміжки часу не має.

Отже, з огляду на Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» суд, до спірних правовідносин застосовує власний арифметичний розрахунок заборгованості, та відповідно заборгованість відповідача перед позивачем рахується з лютого 2019 року по листопад 2023 рік і становить: 16 599,88 гривень.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості з травня 2016 року по січень 2019 року - не підлягають задоволенню, так як пред`явлені поза межами позовної давності.

При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за-комунальні послуги (послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу.

Натомість позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з лютого 2019 року по жовтень 2023 року, заявлені в межах строку позовної давності, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» є обґрунтованими, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 623 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 76 - 82, 141,247, 253, 256, 257, 261, 263, 264, 265, 267, 268, 273 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», р/р НОМЕР_3 у філії Дніпропетровське ОУ АТ «Ощадбанк» в м. Дніпро, МФО 305482, (яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, буд. 1) заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 16 599 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», р/р НОМЕР_3 у філії Дніпропетровське ОУ АТ «Ощадбанк» в м. Дніпро, МФО 305482, (яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, буд. 1) сплачену суму судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Малихіна