ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6191/23
Провадження № 2/210/388/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 лютого 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Чайкіної О.В.

за участю секретаря судового засідання - Кучевасової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Повалій Олени Василівни, яка діє від імені та інтересів ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин, -

за участі сторін та їх представників : представник позивача - адвокат Повалій О.В., відповідач - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . За життя мати Позивача декілька разів змінювала прізвище внаслідок укладення шлюбу. 26 жовтня 1985 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, внаслідок якого дружина змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». Вдруге ОСОБА_4 одружилась 29 березня 2002 року із ОСОБА_7 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Краскіно, Хасанського району Приморського краю, російської федерації.

Дідусь Позивача, ОСОБА_10 в 2001 році склав заповіт, яким заповів свій банківський вклад двом донькам, ОСОБА_12 та ОСОБА_2 . Однак, ОСОБА_12 померла раніше ніж батько, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після її смерті Позивач успадкував за заповітом квартиру.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після його смерті відкрилась спадщина та оскільки його донька як спадкоємиця першої черги померла, її право на прийняття спадщини після батька перейшло до Позивача.

У зв`язку з чим 18.09.2023 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 дідуся ОСОБА_10 . Спадкове майно, на яке Позивач має намір оформити свої спадкові права складається із частки всіх заощаджень, що знаходяться на розрахункових рахунках, відкритих в банках та ощадбанках м. Кривого Рогу.

Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2023 року Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дідуся у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин.

Мати Позивача, ОСОБА_12 народилась в с. Краскіно, Хасанського району, Приморського краю в Росії, де було видано її свідоцтво про народження. Після смерті матері Позивач зберігав його та інші документи за місцем свого проживання у місті Києві. Внаслідок ракетного обстрілу під час повномасштабного вторгнення росії на територію України, ракета влучила у будинок, де проживав Позивач, що спровокувало сильну пожежу. Більшість документів Позивача було знищено, в тому числі і свідоцтво про народження матері, яке неможливо відновити, оскільки воно було видано державою агресором. Позивач частково зміг відновити знищені документи, однак лише ті, що видані на території України. У зв`язку з вищенаведеним, Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин між ним та дідусем, оскільки в позасудовому порядку довести даний факт нотаріусу та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості.

Аргументи учасників справи

Представником позивача адвокат Повалій О.В. підтримали позовні вимоги та обставини, зазначені в позовній заяві

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позов у повному обсязі, додатково зазначила, що вона є рідною тіткою позивача, рідною сестрою ОСОБА_12 . Вона та її померла сестра ОСОБА_13 народились в с. Краскіно, Хасанського району, Приморського краю в Росії, батько був військо службовцем, переїхали до міста Кривий Ріг, де ходили до школи, вчилися в університеті, отримала паспорта. Племінник тримав всі документи у Києві, влучила ракета і все згоріло, про заповіт нічого не знали. Сестра згоріла за місяць від раку, померла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , показав, що позивач є його племінником, ОСОБА_10 його тесть. Банківський вклад по заповіту був переданий ОСОБА_15 . Через влучання ракети у будинок, всі документи були втрачені.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що була сусідкою з батьками ОСОБА_17 , знає всю родину, ОСОБА_18 племінник відповідачки та син ОСОБА_19 , вони рідні сестри. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є батьками відповідача та померлої ОСОБА_20 (вона ж ОСОБА_21 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 02 вересня 2023 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.10).

За життя мати Позивача декілька разів змінювала прізвище внаслідок укладення шлюбу. 26 жовтня 1985 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, внаслідок якого дружина змінила прізвище на « ОСОБА_6 », свідоцтво про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 від 26 жовтня 1985 року (а.с.11).

Вдруге ОСОБА_4 одружилась 29 березня 2002 року із ОСОБА_7 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_8 », свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 29 березня 2002 року (а.с.11).

У трудовій книжці серія НОМЕР_3 матері позивача, перекреслені прізвище ОСОБА_20 та ОСОБА_6 , останнє прізвище відповідно зазначено, як ОСОБА_34 (а.с.12).

ОСОБА_12 - мати позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31 серпня 2009 року, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.13).

Після смерті матері Позивача ОСОБА_12 , Позивач успадкував за заповітом квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02 червня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 547/2009 (а.с.15).

ОСОБА_10 (дід позивача, батько відповідача), як стверджує сторона позивача є дідусем ОСОБА_1 , одружився 21 грудня 1960 року з ОСОБА_22 , відповідно до свідоцтва про шлюб видане у м. Баркаул Центральним бюро РАЦС. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_20 » (а.с.23).

ОСОБА_11 , (бабуся позивача, мати відповідача) померла у віці 83 років ІНФОРМАЦІЯ_6 , що встановлено з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 видане Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиція (м. Одеса) (а.с.30).

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтва про смерть від 04 лютого 2016 року, виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.16).

З дослідженої спадкової справи №18/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 встановлено, що Дідусь Позивача, ОСОБА_10 в 2001 році склав заповіт, яким окрім іншого свого майна, заповів свій банківський вклад двом донькам, ОСОБА_12 та ОСОБА_2 (а.с.68).

Отже у подружжя ОСОБА_20 було дві доньки, ОСОБА_12 та ОСОБА_2 , що встановлено з вище вказаного заповіту.

Окрім іншого, на підтвердження родинних відносин стороною відповідача надано свідоцтво про народження ОСОБА_23 , де батьками записано ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідоцтво серії НОМЕР_5 , видане Хасанським РАЦС 24 травня 1966 року (а.с.148).

На підтвердження зміни прізвища відповідача в копії спадкової справи міститься свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 видане Центральним відділом РАЦс у місті Кривий Ріг, 23 серпня 1986 року шлюб укладено між ОСОБА_14 та ОСОБА_23 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_24 (а.с.69 зворот).

Як встановлено вище судом, мати позивача ОСОБА_12 померла раніше за дідуся, свого батька ОСОБА_10 .

Отже після смерті дідуся ОСОБА_10 відкрилась спадщина, та оскільки його донька ОСОБА_12 як спадкоємиця першої черги померла, її право на прийняття спадщини після батька перейшло до її сина, в даному випадку позивача по справі.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Чорної О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 дідуся ОСОБА_10 .

Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дідуся у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин, що встановлено судом із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2023 року виданої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорною О.С. (а.с.17).

Окрім Позивача до нотаріуса також зверталась відповідачка ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.89).

Сторона позивача стверджує, що після смерті матері Позивач зберігав її свідоцтво про народження та інші документи за місцем свого проживання у місті Києві. Внаслідок ракетного обстрілу під час повномасштабного вторгнення росії на територію України, ракета влучила у будинок, де проживав Позивач, що спровокувало сильну пожежу. Більшість документів Позивача було знищено, в тому числі і свідоцтво про народження матері, яке неможливо відновити, оскільки воно було видано державою агресором. Позивач частково зміг відновити знищені документи, однак лише ті, що видані на території України. На підтвердження вказаних обставин суду представлено Акт про пожежу від 01 червня 2022 року у якому зазначено, що квартира АДРЕСА_1 - повністю знищена (а.с.138).

На підтвердження права власності на вищевказану квартиру суду надано копія свідоцтва про право власності на спільне сумісне майно подружжя, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_25 на підставі договору купівлі - проваджу , посвідченого Нельзіним М.С., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київська область 25 листопада 2016 року за реєстром №7154 за реєстром №7154 (а.с.141).

Мати Позивача, ОСОБА_12 народилась в с. Краскіно, Хасанського району, Приморського краю в Росії, де було видано її свідоцтво про народження. Після смерті матері Позивач зберігав його та інші документи за місцем свого проживання у місті Києві. Внаслідок ракетного обстрілу під час повномасштабного вторгнення росії на територію України, ракета влучила у будинок, де проживав Позивач, що спровокувало сильну пожежу. Більшість документів Позивача було знищено, в тому числі і свідоцтво про народження матері, яке неможливо відновити, оскільки воно було видано державою агресором. Позивач частково зміг відновити знищені документи, однак лише ті, що видані на території України. У зв`язку з вищенаведеним, Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин між ним та дідусем, оскільки в позасудовому порядку довести даний факт нотаріусу та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості.

Отже з письмових доказів, які містять в матеріалах справи та отриманих показань свідків в судовому засіданні, судом встановлено, що ОСОБА_10 народився в Запорізькій області, Гуляй Польському районі, за життя був військовим, 12 березня 2008 року він отримав статус ветерана військової служби (а.с.22).

У 1960-х роках ОСОБА_10 командували з Запорізької області на ОСОБА_26 в місто Барнаул. В місті Барнаул 21 грудня 1960 року ОСОБА_10 одружився із ОСОБА_27 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб яке було раніше дослідено судом.

Подружжя переїхало до с. Краскіно, Хасанського району, Приморського краю в Росії, де в них народились дві доньки - ОСОБА_28 у 1963 році та ОСОБА_29 у 1966 році, вказані обставини підтвердженні свідоцтвом про народження другої доньки ОСОБА_17 .

Після народження дітей сім`я переїхала до міста Кривий Ріг, сім`я проживала за адресою АДРЕСА_2 .

До позову додані копії фотографій родини, на яких зображені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 разом із ОСОБА_30 та Позивачем; із внуками, Позивачем та його братом на випускному у 2004 році, та інші родинні фото за різні роки.

Після смерті ОСОБА_12 Позивач не міг самостійно займатись оформленням спадщини після матері, оскільки на той час вже проживав у місті Києві, тому зробив довіреність на свого дідуся, ОСОБА_10 на оформлення спадщини на будь-яке рухоме або нерухоме майно, що залишилось після смерті ОСОБА_12 , копія довіреності від 10 березня 2010 року, зареєстрована в реєстрі за № 1028 (а.с.29).

Отже в судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ОСОБА_12 є син, позивач по справі ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_7 та відповідно ОСОБА_10 є дідусем ОСОБА_1 ,

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).

За життя ОСОБА_10 склав заповіт. Згідно з матеріалами спадкової справи із заявою про прийняття спадщини звернулись дружина спадкодавця -- ОСОБА_11 , донька ОСОБА_2 та онук ОСОБА_1 , онука ОСОБА_32 .

ОСОБА_33 подав заяву про відмову від прийняття спадщини.

Інші спадкоємці із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини не звертались. Видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Проте, залишилося майно, яке не охоплюється заповітом. (а.с.43-133).

За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Позивач, претендує на спадщину за правилами статті 1266 Цивільного кодексу України, а саме спадкування за правом представлення. Відповідно до частини першої вказаної статті: внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідач у справі ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, а також спадкоємцем за заповітом.

Відповідач у справі ОСОБА_2 обізнана про те, що наявні спадкоємці з кола родичів померлого, надає для суду заяву, якою підтверджує викладені обставин у позовній заяві її племінника ОСОБА_1 та визнає позов в повному обсязі (а.с.143).

Судом також встановлено, Щодо вимог про встановлення факту родинних відносин:

Із системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факти родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.

Справи про спадкування повинні розглядатися судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Юридичні факти цеобставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

При цьому, позивачем підтверджується, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту родинних стосунків між позивачем та її померлою двоюрідною сестрою неможливо. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення та необхідно для оформлення спадщини.

Для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини).

Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених у ЦК України умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини).

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 77, частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.

Оцінивши надані позивачем докази, а саме свідоцтво про народження позивача, архівні довідки, записи актів громадянського стану та повні витяги до них, показання свідків та копії заповітів суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 є рідним онуком померлого ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд вважає, що у матеріалах справи є достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують факт того, що ОСОБА_12 , 1963 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною донькою ОСОБА_10 , 1932 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 враховуючи збіг прізвищ, по-батькові, місця народження, місце проживання, а також сам заповіт у якому чітко зазначено, що ОСОБА_10 заповідає своїй донці ОСОБА_12 1/2 частку всіх заощаджень, що знаходяться на рахунках в банках (а.с.65).

Крім того, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 1987 р.н., є рідним сином померлої ОСОБА_12 , 1963 р.н. і тому відповідно є рідним онуком ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Надані письмові докази, показання свідків є достатніми та достовірними доказами, та в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу «балансу вірогідностей» підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, свідчать про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню.

Позивач є рідним онуком померлого спадкодавця, у встановлений строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на майно, яке заповів дідусь його матері та йому.

Щодо судових витрат

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позивач по справі ОСОБА_1 не просить суд стягнути судові витрати з відповідача, то судові витрати - сплату судового збору з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 263-265, 279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, статтями 2 та 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 1241, 1258, 1261, 1265, 1268-1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Повалій Олени Василівни, яка діє від імені та інтересів ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин, - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідним онуком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 по лінії матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду складено 01 березня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

в особі представника: адвокат Повалій Олена Василівна, робоче місце адвоката: АДРЕСА_5; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №3177)

-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) );

Суддя: О. В. Чайкіна