УХВАЛА

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 317/3737/21

провадження № 61-3046ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа - Державне підприємство «Придніпровська залізниця», про визнання протиправним і скасування рішення про надання статусу службового житла, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа - Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (далі - ДП «Придніпровська залізниця»), про визнання протиправним і скасування рішення про надання статусу службового житла, зобов`язання вчинити певні дії:

Позовна заява мотивована тим, що з 29 вересня 1998 року по 07 лютого

2017 року ОСОБА_1 працював на різних посадах у ДП «Придніпровська залізниця».

Профспілковий комітет та адміністрація станції «Дніпрострой-2 - Канцерівка» протоколом засідання від 21 січня 2000 року розглянув заяву ОСОБА_1 про підселення в службову квартиру АДРЕСА_1 , та заяву ОСОБА_2 про згоду на його підселення.

З січня 2000 року ОСОБА_1 фактично постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Також позивач зазначив, що він звертався до структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» для отримання інформації щодо можливості здійснення приватизації квартири та у 2004 році отримав відповідь, відповідно до якої ДП «Придніпровська залізниця» передала в комунальну власність Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області будинок АДРЕСА_2 .

На заяву ОСОБА_1 про передачу квартири у приватну власність шляхом проведення приватизації Виконавчий комітет Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області направив лист з відмовою, зазначивши, що спірна квартира має статус службового житла на підставі рішення Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 13 січня 2021 року № 02.

Позивач вважав вказане рішення Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області незаконним, оскільки до числа службових може бути включено тільки вільне житлове приміщення, крім того, він не був повідомлений про розгляд та прийняття рішення. Він на законних підставах зареєстрований та проживає у спірній квартирі, однак позбавлений можливості реалізувати належне йому право на безоплатну приватизацію вказаного помешкання, у зв`язку із встановленням квартирі статусу службового приміщення.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області

від 13 січня 2021 року № 02 «Про надання статусу службового житла житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 »;

- зобов`язати Виконавчий комітет Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області здійснити приватизацію квартири

АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Запорізький районний суд Запорізької області рішенням від 13 липня

2023 року (у складі судді Ткаченко М. О.) позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 13 січня 2021 року № 02 «Про надання статусу службового житла житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 ».

Зобов`язав Виконавчий комітет Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області здійснити приватизацію квартири

АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Запорізький апеляційний суд постановою від 16 січня 2024 року (у складі колегії суддів Дашковської А. В., Гончар М. С., Кочеткової І. В.) рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 липня 2023 року залишив без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач довів належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги, тому наявні підстави для задоволення позову.

28 лютого 2024 року Виконавчий комітет Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2024 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову

у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України Рішенням від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України

(абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Конституційний Суд України наголосив, що унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Установлений у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України такий «фільтр» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, як малозначність справи, не є непереборною перешкодою для доступу особи до суду касаційної інстанції. Тому пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (абзац третій пункту 7.10. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023).

Конституційний Суд України Рішенням від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023 визнав такими, що не відповідають Конституції України

(є неконституційними), пункти 1 та 5 частини шостої статті 19 ЦПК України. Разом з тим вказаним рішенням не визнано неконституційними пункти 2, 3, 4 частини шостої статті 19 ЦПК України, які є застосовними при кваліфікації справи як малозначної.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі є вимоги про:

визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області

від 13 січня 2021 року № 02 «Про надання статусу службового житла житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 »;

зобов`язання Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області здійснити приватизацію квартири

АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 .

При цьому, Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява

№ 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

На підставі викладеного, Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Відтак, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (рішення у справі «Пелевін проти України», заява № 24402/02,

від 20 травня 2010 року).

Отже, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у пункті 1 частини другої статті 394 ЦПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення у постанові Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2024 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389,

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа - Державне підприємство «Придніпровська залізниця», про визнання протиправним і скасування рішення про надання статусу службового житла, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк