Справа № 505/21/24
Провадження 2-н/505/16/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 року Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловська Г.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тіора Юрія Парфірійовича про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тіора Ю.П. звернулася з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2024 року і до досягнення сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . але не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку.

Вищезазначена заява та додані до неї документи подані в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

Розглянувши надані суду матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу містяться у ст. 163 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 3ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів представник заявниці вказує, що дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. На підтвердження даного факту представником заявниці не надано жодного документу, який би підтвердив факт проживання дитини разом з матір`ю.

Тобто, у порушення п. 5 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, в заяві про видачу судового наказу не зазначено докази, якими представник заявниці обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, не зазначено доказів на підтвердження того, що на утриманні заявниці перебуває малолітня дитина, а також того, що боржник ухиляється від належного виконання своїх обов`язків з утримання сина.

Також, відповідно до ч.4 ст.163 ЦПК України, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

За змістом ч.5 ст.43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.7 ст.43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Частиною 8 ст.43 ЦПК України встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до розділу 2 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Разом з тим, представник заявниці, подаючи заяву про видачу судового наказу через підсистему «Електронний суд», не зазначив, що боржник ОСОБА_2 має зареєстровану офіційну електронну адресу. Докази на підтвердження цих обставин до заяви також не додані.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено порядок подання через підсистему «Електронний суд» заяви про видачу судового наказу до боржника, який не має зареєстрованої офіційної електронної адреси, у даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо подання до суду в електронній формі позовної заяви та документів, що додаються до неї.

Так, відповідно до абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

У порушення наведених норм заявником не додано доказів того, що боржник має зареєстрований кабінет, що йому була направлена копія даної заяви з додатками через підсистему «Електронний кабінет» або в паперовому вигляді за допомогою засобів поштового зв`язку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 161- 167, 260, 261, 353,354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тіора Юрія Парфірійовича про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Г.В.Павловська