г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3060/23
Номер провадження 2/213/57/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Мазуренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання -Ємельянцевої Т.С.,

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Мірошніченко Марина Володимирівна, до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, про визнання права власності на спадкове майно, встановлення фактів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 липня 1993 року органом приватизації КПГЗК, квартира за адресою: АДРЕСА_1 . належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_2 . Він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 73 роки. Після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини до Першої Криворізької державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки П`ятої державної нотаріальної контори, звернулась ОСОБА_2 . Державним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3 , оскільки відсутній факт родинних відносин. 22 лютого 2018 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповідала позивачу усе належне їй майно. У встановлений законом строк позивач ініціював питання про відкриття спадкової справи, яка була заведена 29.03.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською О.О. 01.07.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Перекопської О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, що належало ОСОБА_2 , що була зареєстрована та фактично мешкала одна на момент смерті у АДРЕСА_1 . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним не було надано документ, який підтверджував родинні або інші відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Осіб, які б відносились до спадкоємців померлого, заяв про прийняття спадщини не існує. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 народилась у Новосибірській області, місто Новосибірськ, Російська Федерація 08.02.1932 року. Там уклала шлюб з ОСОБА_3 У 60-ї роки подружжя переїхало жити до України. З 1973 року вони мешкали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . у двох брали участь у приватизації квартири. Дітей у них не було. Про те, що вони були чоловіком та жінкою свідчить їх спільне прізвище, спільне житло, спільна сумісна власність. Свідком їх сумісного життя були сусіди. Свідоцтво про шлюб не збереглося, отримати його дублікат неможливо, оскільки шлюб зареєстровано на території Російської Федерації. МЗС України 24.02.2022 року зробило заяву про розрив дипломатичних відносин з Російською Федерацією у відповідь на акт збройної агресії РФ проти України. Тому звертається в суд з вказаним позовом, просить встановити факт перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які доводяться один одному дружиною та чоловіком; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , після спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, представником позивача адвокатом Мірошниченко М.В. надано заява про зміну підстав позову шляхом доповнення позовних вимог, у якій просить суд встановити факт перебування ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше одного року до його смерті.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Мірошниченко М.В. в судове засідання не з`явились, надана заява про розгляд справи у їх відсутності, наполягають на вимогах, також просять витрати по справі віднести на рахунок позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 надала відзив на позов, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині визнання права власності на спадкове майно. Зазначає, що спадкодавець ОСОБА_2 на момент смерті не мала ні оформленого ні зареєстрованого права власності на частину квартири АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 .. Крім того, право власності на спадкове майно може бути визнане лише за тим спадкоємцем, який в установлений законом строк та спосіб прийняв спадщину (а.с.31). Також надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 39).

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із права на спадкування та правовідносини щодо підстав набуття права власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с 21 копія паспорту).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.6 копія свідоцтва про смерть). Відповідно до довідки №1036 відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради, ОСОБА_2 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю (а.с.10 довідка).

Після її смерті відкрилась спадщина квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 червня 1993 року органом приватизації КПГЗК, квартира за адресою: АДРЕСА_1 . належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Право власності на квартиру зареєстроване КП Криворізьке бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга за № 6ПВ.342-342 (а.с. 7 копія свідоцтва).

Листом №281 від 11.08.1999 року підтверджено, що державним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3 , оскільки відсутній факт родинних відносин (а.с.13 копія листа).

22 лютого 2018 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, яким заповідала позивачу усе належне їй майно (а.с. 8,9 копія заповіту, витяг з реєстру).

01.07.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Перекопської О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, що належало ОСОБА_2 , що була зареєстрована та фактично мешкала одна на момент смерті у АДРЕСА_1 .

Встановлено, що приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлені родинні зв`язки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 11 копія постанови нотаріуса).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12 копія свідоцтва про смерть).

Згідно листа №721/01-16 від 20.10.2023 року приватного нотаріуса О.Перекопської, із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_1 ; із заявою про прийняття обов`язкової частки у спадщині ніхто не звертався та таких спадкоємців немає. (а.с.41 лист).

Відповідно до акту від 21.06.2023 року, складеного мешканцями будинку за адресою: АДРЕСА_3 , - у квартирі АДРЕСА_2 з 1973 року мешкало подружжя ОСОБА_3 (до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_2 ( до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ) (а.с.14 акт).

Згідно довідки №205844 від 19.10.2023 року, виданої Комунальним підприємством «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризаці» Дніпропетровської обласної ради», за даними архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві спільної сумісної власності в реєстровій книзі №6/3ПВ-342-342 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 07.07.1993 року Криворізьким Південним гірничо-збагачувальним комбінатом, згідно з розпорядженням №333 від 01.07.1995 року (а.с.43, 62).

На виконання ухвали суду від 29.11.2023 року, АТ «ПІВДГЗК» та відділ перерахунку пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України повідомили, що в особових справах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відсутня інформація про шлюб (а.с.60, 64).

Згідно інформації відділу опрацювання документації №4 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та які проживали за адресою : АДРЕСА_1 , отримували пенсію (а.с. 80-84).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім письмових доказів, також показаннями свідків.

У судовому засіданні 29.11.2023 надали пояснення свідки.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_6 після смерті чоловіка залишилась сама. Потім зійшлась з її сватом. Жили в цій квартирі. Чоловік згодом помер. Доглядали за нею ОСОБА_7 та його сім`я.

Свідок ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 знала давно. В їх домі проживала її сестра. Їх батьки були знайомі між собою. У 1999 році померла її мама, згодом її батько зійшовся з ОСОБА_10 . Коли вона захворіла, вони її лікували та доглядали. Вони були чоловіком та жінкою, у них було спільне прізвище, все робили разом, разом відмічали річниці.У них дітей не було.

Судом досліджені всі докази, надані учасниками процесу та витребувані судом за їх клопотанням. Інших клопотань до суду не надходило.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ця стаття є підставою для звернення із позовом до суду лише у випадку, якщо позивач отримав відмову у вчиненні того чи іншого правочину або інші перешкоди у реалізації своїх прав.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд дійшов висновку, що нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто існує цивільно-правовий спір.

Цивільні відносини, щодо спадкування після смерті ОСОБА_3 виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. Згідно ст.549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже, за наданими доказами, ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 з цих підстав, але не оформила її.

В даному позові позивач звертається з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення юридичних фактів. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно п.2,4 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні; реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст.531 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Суд враховує, що наданими позивачем доказами підтверджено, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які доводяться один одному дружиною та чоловіком, та факту перебування ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше одного року до його смерті, неможливо. Встановлення фактів необхідно позивачу, оскільки виниклі обставини є перешкодою для набуття ним права власності на зазначене спадкове майно.

Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ, враховуючи думку представника відповідача, відсутність інших спадкоємців, що виключає порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позову, а саме те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводяться один одному дружиною та чоловіком; ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 не менш одного року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином прийняла спадщину після свого чоловіка з цих підстав; та визнати за ОСОБА_1 право власносні в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно після спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду, а тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 1216 - 1218 ЦК України, ст. ст. 524, 531, 549 ЦК Української РСР, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 247 ч.2, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Мірошніченко Марина Володимирівна, до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, про визнання права власності на спадкове майно, встановлення фактів, - задовольнити.

Встановити факт перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які доводяться один одному дружиною та чоловіком.

Встановити факт перебування ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше одного року до його смерті.

Визнати за позиваем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , після спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєсторований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Представник позивача адвокат Мірошниченко Марина Володимирівна, адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області, місцезнаходження: 50026, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, пл. Гірницької Слави, буд.1, .

Дата складення судового рішення 25 березня 2024 року.

Суддя В.В.Мазуренко