Провадження № 22-ц/4808/367/24
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Домбровською Г.В. 13 грудня 2023 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 18 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.03.2020 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № ЕР-128159255, яким забезпечено транспортний засіб «RENAULT FLUENCE», державний номерний знак НОМЕР_1 .

29 квітня 2020 року о 18 год. 20 хв. по вул. Галицька,105 у м. Івано-Франківськ сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій автомобіль «RENAULT FLUENCE», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , допустив зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 з вини відповідача.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП.

Згідно з умовами Полісу, на підставі страхового акту від 03.08.2020 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 33806,53 грн.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу в зазначеній сумі, що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 04.08.2020 року.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після страхового відшкодування має право подати регресний позов.

У зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та враховуючи те, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило страхове відшкодування, то позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 33 806,53 грн шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір (а.с.1-2).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.10.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 (а.с.35).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 33 806,53 грн та судовий збір в сумі 2684,00 грн (а.с.68-73).

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що не погоджується із висновком суду щодо поновлення строку позовної давності у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні.

Посилаючись на ухвалу Верховного Суду від 21.07.2022 року у справі №127/2897/13-ц, апелянт вказує, що сам по собі факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Також підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. А відповідно до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Наголошує, що введення воєнного стану в Україні не завадило продовжувати здійснювати правосуддя, а отже і перебіг процесуальних строків теж не зупинився. Ще на початку повномасштабного вторгнення на територію України Верховний Суд у своїх повідомленнях на сайті Судової влади України зауважував, що запровадження воєнного стану є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Проте, аналіз судової практики засвідчує, що посилання лише на запровадження воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуальних строків. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.12.2021 року у справі №756/10191/20, від 05.09.2022 року у справі №697/2360/21, від 14.09.2022 року у справі №200/21749/17.

Тобто, склалась ситуація, коли продовження строків позовної давності на час дії воєнного стану або надзвичайної ситуації є безумовним, а продовження процесуальних строків можливе лише у разі належного обґрунтування того, що саме ці події унеможливили вчинення процесуальних дій.

З цих підстав просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.80-85).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/5838/20 від 02 липня 2020 року, яка набрала законної сили 14 липня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (а.с.7-8).

Із змісту даної постанови встановлено наступне: «29 квітня 2020 року о 18год. 20хв. по вул. Галицька, 105 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT FLUENCE, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом OPEL ASTRA, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1, 2.3б ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, повністю доведена даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 311832 від 29.04.2020 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Таким чином дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, зі змісту постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/5837/20 від 15 липня 2020 року, яку залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с.9-12).

В силу ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарськиій, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу RENAULT FLUENCE, державний номерний знак НОМЕР_1 , було застраховано у ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Полісу №ЕР-128159255 від 21.03.2020 року (а.с.6).

Власник транспортного засобу OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про страхове відшкодування.

Страховою компанією складено ремонтну калькуляцію №20-0305322 від 06.05.2020 року та 04 серпня 2020 року затверджено страховий акт, яким вищевказану дорожньо-транспортну пригоду визнано страховим випадком та затверджено суму страхового відшкодування в розмірі 33 806,53 грн (а.с.24, 26).

В подальшому ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 33 806,53 грн власнику транспортного засобу OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , що підтверджується копією платіжної інструкції № 3Р077494 від 04.08.2020 року (а.с.27).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з положень Закону України «Про страхування», ст. 980, 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, встановивши, що вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП є встановленою, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спірні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України „Про страхування».

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт «а» частини 38.1, 38.1.1).

Отже, законом прямо встановлено порядок відшкодування з винної особи коштів, виплачених ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

Регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Обставини про вчинення з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило завдання шкоди майну ОСОБА_2 встановлені постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2020 року у справі №344/5838/20, яка набрала законної сили, та не підлягають доказуванню.

Крім того, обставини про вчинення з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння встановлені постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.07.2020 року у справі №344/5837/20, яка набрала законної сили, та не підлягають доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

У справі, яка розглядається, позивач (який є страховиком відповідача) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків потерпілому у повному обсязі.

За аналізом наведених правових норм, ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» після виплати страхового відшкодування отримало право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, оскільки останній під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь з ОСОБА_1 суми виплаченого потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді страхового відшкодування в розмірі 33 806,53 грн є обґрунтованою.

Щодо строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Аналіз стану поінформованості особи у статті 261 ЦК України дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права, і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, необхідно дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, що звернені позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При регресі перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

Оскільки страхове відшкодування потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді особі виплачено ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 04 серпня 2020 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати.

До суду позивач звернувся 03 жовтня 2023 року.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до ЦК України, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023 воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено, включно як до 18 серпня 2023 року, так і до 10 жовтня 2023 року.

Отже, оскільки з 24 лютого 2022 року та на день подання позивачем у цій справі позовної заяви (03 жовтня 2023 року) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, бо продовження такого строку Законом прямо передбачено. Тому підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з його пропуском немає.

Оскільки строк позовної давності є нормою матеріального, а не процесуального права відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, тому вважати цей строк процесуальним не слід, що не дає підстав для застосування відповідних висновків Верховного Суду про пропуск процесуальних строків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційних скаргах.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 15 березня 2024 року.