Справа № 461/180/23 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2968/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м.Львів

Справа № 461/180/23

Провадження № 22-ц/811/2968/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 14 липня 2023 року у складі судді Радченка В.Є., у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» про відшкодування шкоди, -

встановив:

9 січня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ЛКП «Старий Львів» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позову посилається на те, що вона (позивач) є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданим на підставі розпорядження (наказу) від 9 лютого 1991 року. Вказує, що послуги з управління багатоквартирним будинком, у якому знаходиться вказана квартира, надає ЛКП «Старий Львів». Зазначає, що 28 серпня 2021 року їй (позивачу) стало відомо про залиття квартири. 28 серпня 2021 року на адресу відповідача нею ( ОСОБА_3 ) скеровано заяву про усунення наслідків залиття квартири, спричинених внаслідок протікання даху. Вказує, що 30 серпня та 2 вересня 2021 року повторно скеровані заяви на адресу відповідача про обстеження квартири, фіксування залиття квартири та оформлення відповідного акту про наслідки залиття житлового приміщення. Вказані заяви були залишені без відповіді. Стверджує, що 31 серпня 2021 року нею (позивачем) скерована заява до заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства ОСОБА_5 щодо вжиття заходів для спонукання до виконання зобов`язань ЛКП «Старий Львів». Зазначає, що 3 вересня 2021 року комісією ЛКП «Старий Львів» у складі заступника директора - ОСОБА_6 , начальника технічного відділу - Сівакова Д.М., покрівельника - ОСОБА_7 складено акт про залиття на стелі та стіні житлової кімнати та кухні в квартирі. Відповідно до вищевказаного акту залиття відбулося внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище, що спричинене руйнуванням частини покрівлі буревієм від 17 серпня 2021 року. Посилається на те, що внаслідок залиття квартири у кімнаті площею 21,3 кв.м залито стелю, стіни, дерев`яне підлогове покриття; у кухні площею 5,3 кв.м залито стелю, стіни, підлогу. Вказує, що 5 січня 2022 року на адресу відповідача повторно скеровано заяву про усунення чергового протікання даху та залиття квартири, а також про забезпечення комісійного виходу уповноважених осіб на місце - приміщення квартири, з метою документального фіксування повторного залиття цієї квартири та оформлення відповідного акту про наслідки залиття житлового приміщення вдруге. Заява залишена без відповіді та належного реагування. Стверджує, що в результаті залиття квартири їй (позивачу) завдано майнову шкоду. Вартість необхідного відновлюваного ремонту квартири станом на 21 квітня 2022 року становила 67 438,9 грн., що підтверджується дефектним актом № 19/04 від 21 квітня 2022 року. Неодноразове залиття квартири завдало їй ( ОСОБА_3 ) моральних страждань, що полягали у спостереженні протягом тривалого періоду за регулярним погіршенням стану квартири та її інтер`єру, неможливості використовувати квартиру за її цільовим призначенням для проживання, що порушило душевний спокій позивача та членів її сім`ї. Квартира є непридатною для постійного проживання, наслідок залиття становить загрозу для здоров`я. Вважає, що їй (позивачу) завдано моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 14 липня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_4 . Тобто, суд першої інстанції вважав, що відповідач не є належним відповідачем. У позивача та суду першої інстанції не було належних та допустимих доказів того, що відповідач є неналежним відповідачем, оскільки таке ґрунтувалось виключно на твердженнях відповідача у його відзиві. Зазначає, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами, а саме: 28, 30 серпня 2021 року, 2 вересня 2021 року, 5 січня 2022 року, а також із заявою до заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства 31 серпня 2021 року. Вказані заяви залишені без реагування. В рішенні суд першої інстанції посилається на акт від 3 вересня 2021 року та відповідь відповідача від 17 вересня 2021 року на звернення від 31 серпня 2021 року, з яких жодним чином не вбачається заперечення відповідача щодо відповідальності за затоплення квартири.Комісією відповідача складений акт комісійного обстеження квартири згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Зазначає, що квитанції про оплату за надані комунальні послуги позивачеві надавав відповідач і саме на рахунок ЛКП «Старий Львів» здійснювались платежі. Позивач не має доказів того, що належним відповідачем є ЛКП «Центральне». Стверджує, що відповідач не надав пояснень з приводу того, чому на чисельні звернення позивача щодо затоплення не інформував ОСОБА_3 про те, що балансоутримувачем будинку є інша особа. Крім того, 12 квітня 2023 року позивачем подана заява до суду про залучення до участі у справі третьої особи - ЛКП «Центральне». Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Вказує, що 3 вересня 2021 року комісією відповідача складено акт про залиття на стелі та стіні житлової кімнати та кухні в квартирі позивача. Згідно вказаних Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідачем належними та допустимими доказами не було підтверджено правовідносини між відповідачем та ЛКП «Центральне» щодо управління/обслуговування будинку та відповідальність. Клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ЛКП «Центральне» судом першої інстанції проігноровано. Посилається на те, що суд першої інстанції взяв до уваги доводи відповідача щодо неналежного відповідача, тому повинен був залучити ЛКП «Центральне» до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, однак всупереч ч. 3 ст. 53 ЦПК України цього не зробив. Також суд першої інстанції безпідставно відхилив доказ - дефектний акт № 19/04 від 21 квітня 2022 року. В рішенні суду відсутні законні аргументи щодо відхилення цього доказу. Позивач вважає цей акт належним та допустимим доказом, що не було обґрунтовано спростовано відповідачем, чи судом першої інстанції. Позивачем доведено, що були факти неодноразового залиття квартири і це завдало ОСОБА_3 моральних страждань, що полягали в спостереженні протягом тривалого періоду за регулярним погіршенням стану квартири та її інтер`єру, неможливості використовувати квартиру за її цільовим призначенням для проживання, що порушило душевний спокій позивача та членів її сім`ї, втрачено час та зусилля на звернення до відповідача, поїздки до юристів, отримання необхідних документів, що спричинило ряд незручностей та витрату значної кількості часу, який позивач могла би витратити на сім`ю та власні потреби. Внаслідок допущених відповідачем порушень квартира є непридатною для постійного проживання, а наслідок залиття становить загрозу для здоров`я.

З аслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданим на підставі розпорядження (наказу) від 9 лютого 1991 року, на праві власності належить ОСОБА_3

28 серпня 2021 року позивач виявила залиття квартири

Цього дня вона скерувала на адресу відповідача заяву про усунення наслідків залиття квартири, спричинених внаслідок протікання даху.

30 серпня та 2 вересня 2021 року позивач повторно скеровувала заяви на адресу відповідача про забезпечення комісійного виходу уповноважених осіб на місцезнаходження квартири для документального фіксування залиття цієї квартири та оформлення відповідного акту про наслідки залиття.

31 серпня 2021 року ОСОБА_8 скерувала заяву до заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства ОСОБА_5 щодо вжиття заходів та спонукання до виконання зобов`язань ЛКП «Старий Львів» з порушеного питання.

3 вересня 2021 року комісією ЛКП «Старий Львів» у складі заступника директора - ОСОБА_6 , начальника технічного відділу - Сівакова Д.М., покрівельника - ОСОБА_7 складено акт про залиття на стелі та стіні житлової кімнати і кухні в квартирі.

Відповідно до цього акту залиття відбулося через залиття квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться над квартирою позивача, що спричинене руйнуванням металевої частини покрівлі будинку буревієм 17 серпня 2021 року.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ст.ст. 322, 323 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року, управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Договір на управління багатоквартирним будинком, у якому знаходиться квартира позивача, між ЛКП «Старий Львів» та співласниками будинку в порядку, передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року, не укладався.

ЛКП «Старий Львів» не здійснює управління будинком АДРЕСА_4 в порядку, передбаченому «Правилами надання послуги з управління багатоквартирним будинком». Відтак, ЛКП «Старий Львів» не є управителем цього будинку.

З довідки Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 4-31-2260 від 17 лютого 2023 року вбачається, що балансоутримувачем зазначеного будинку є ЛКП «Центральне».

ЛКП «Старий Львів» відповідно до п. 1 ухвали Львівської міської ради № 4035 від 11 жовтня 2018 року «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові» є надавачем лише житлово-комунальних послуг по будинку (вивезення твердих побутових відходів; дератизація; обслуговування систем водопостачання та водовідведення; обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт; освітлення місць загального користування; прибирання місць загального користування), а не по його утриманню (управлінню).

Надання житлово-комунальних послуг підтверджується платіжним повідомленням на оплату послуг, з якого вбачається відсутність витрат на інші послуги, зокрема, витрати з управління будинку.

Судом встановлено, що ЛКП «Старий Львів» не є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_4 .

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що внаслідок залиття квартири їй було завдано майнову шкоду в розмірі 67 438, 90 грн., на підтвердження чого суду надано дефектний акт № 19/04 від 21 квітня 2022 року.

Відповідно до пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт за встановленою формою.

Факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та мешканців квартир.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено порядок та спосіб фіксування факту залиття квартир та його наслідків, а відтак, за заявленими позовними вимогами спосіб їх доведення і є фіксування факту залиття квартири позивача та його наслідків шляхом складання акту комісійного обстеження.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

У постанові № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Верховний суд України зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наяність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.

Позивач зобов`язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують завдану шкоду внаслідок залиття квартири.

Згідно з актом про залиття на стелі та стіни житлової кімнати і кухні в квартирі позивача від 3 вересня 2021 року, складеного комісією ЛКП «Старий Львів», залиття відбулося внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище, що спричинене руйнуванням металевого покриття частини покрівлі буревієм, який мав місце 17 серпня 2021 року.

На підставі встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність причинного зв`язку між шкодою, заподіяною позивачу, та поведінкою ЛКП «Старий Львів».

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідачем доведено, дана шкода завдана не з його вини.

Оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача, з урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 14 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 5 березня 2024 року.

Головуючий-______________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк