Справа № 703/569/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Крамної Л.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Смілянська міська рада Черкаської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті батька прийняла лише вона, оскільки є спадкоємцем першої черги та на час його смерті (у період із січня 2022 року по день відкриття спадщини) постійно проживала разом з ним у квартирі АДРЕСА_1 , що належить їм з ним на праві спільної часткової власності.

У лютому 2024 року вона звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори Черкаської області з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті матері. Однак, завідувачем Смілянської ДНК їй роз`яснено, що самого акту сусідів, підписи яких посвідчені головою квартального комітету, недостатньо для встановлення факту прийняття спадщини, оскільки місце реєстрації проживання спадкодавця ОСОБА_2 та її як спадкоємця різняться. Оскільки довідки органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем у неї немає, адже зареєстрованою за однією адресою із спадкодавцем на день смерті останньої вона не була, тому з метою доведення факту її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини державним нотаріусом рекомендовано звернутись до суду із відповідною заявою.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду, оскільки іншим способом цей факт встановити неможливо.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що є сусідами ОСОБА_2 , вони між собою часто спілкуються з побутових питань та підтверджують, що з січня 2022 року по день смерті ОСОБА_2 в жовтні 2022 року заявниця постійно проживала разом зі своїм батьком буд. АДРЕСА_2 . Їм також відомо, що заявниця здійснювала догляд за своїм батьком.

Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.7).

Родинні відносини між заявником та спадкодавцем підтверджено: копією свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_2 , виданого 06.04.1979, у графі «батько» вказано ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 05.09.2003, після укладення якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.9-10).

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , виданого 23 вересня 2003 року Смілянським ГРО УМВС України в Черкаській області, 21 жовтня 2005 року вона зареєструвала своє місце проживання в АДРЕСА_3 (а.с.5).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання спадкодавця ОСОБА_2 , останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.11).

За клопотанням заявника судом було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала зі своїм батьком ОСОБА_2 на день його смерті.

Згідно з повідомленням Смілянської державної нотаріальної контори від 07 березня 2024 року із заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_2 ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Суд зазначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З урахуванням досліджених судом документів, а також показів свідків, судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала без реєстрації разом зі своїм батьком ОСОБА_2 до дня його смерті у квартирі АДРЕСА_1 .

Оскільки в позасудовому порядку заявник позбавлена можливості встановити наведений факт, а встановлення даного факту має для нього юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити її заяву в повному обсязі.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 256, ст. 10, 11, 60, 213-215, 259 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Смілянська міська рада Черкаської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного ОСОБА_1 проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Ю. В. Крива