Справа № 159/3450/23 Головуючий у 1 інстанції: Шишилін О. Г.
Провадження № 22-ц/802/343/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Данилюк В.А., Карпук А.К.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , на заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 1994 року, на даний час до суду подано позов про розірвання шлюбу.

Від шлюбу у позивача із відповідачем народилось двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що сторони по справі проживають окремо, діти проживають з нею, відповідач коштів на утримання та забезпечення дітей належним чином не надає. Позивач самостійно доглядає та піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток неповнолітніх дітей, а відповідач зароблені кошти витрачає лише на власні потреби.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій формі по 2 500 гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій формі по 2 500 (дві тисячі) гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, в інтересах якого діє його представник, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів на неповнолітніх дітей змінити та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду необхідно залишити без змін.

Згідно з ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_1 від спільного подружнього життя народилось двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 28.08.2014 року, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області (а.с. 3) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.08.2017 року, виданий Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області ( а.с.4).

Спільні діти проживають разом з позивачем по справі та перебувають на її утриманні.

Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей не досягнуто.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами першою третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання неповнолітніх дітей, то кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції, застосувавши положення ст. 182, 184 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, виходячи із встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів у розмірі 2500 гривень на кожну дитину, відповідає нормам закону та є достатнім для дитини відповідного віку, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, а не лише батька.

Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дітей, буде необхідним для забезпечення належних умов для їх фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнуті аліменти поставлять його у вкрай скрутне матеріальне становище, оскільки його заробітна плата становить лише 7200 грн на місяць, не заслуговує на увагу.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку не заборонено законом та буде відповідатиме якнайкращому інтересу дітей.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Подаючи апеляційну скаргу відповідач вказував, що офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату в розмірі 7200 грн, що не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Зважаючи на доводи апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що відповідач працевлаштувався на роботу лише 29 листопада 2023 року, тобто після винесення рішення судом від 08 листопада 2023 року, відтак суд не міг оцінювати офіційні заробітки ОСОБА_1 , які він надав до апеляційного суду. ОСОБА_1 було відомо про ініціювання позивачем даного позову, про що свідчить його заява про розгляд справи без його участі ( а.с. 29), жодних доказів на спростування вимог позивача відповідач не надав.

Відповідач є працездатною особою, на його утриманні немає непрацездатних осіб, яких він отримує чи інших неповнолітніх чи малолітніх дітей.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Оскаржуючи рішення суду, ОСОБА_1 не надавав інформації та доказів про утримання неповнолітніх дітей та не спростовував необхідності суми, що визначена судом до стягнення, для належного утримання дітей.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Захищаючи першочергово інтереси неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача та стягнув аліментів в розмірі 2500 гривень на кожну дитину.

Окрім того відповідач просить змінити рішення суду та стягувати аліменти у частки від його доходів.

Відповідно до норми ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Виключно позивачу надано право вирішувати у який спосіб стягуватимуться аліменти. При цьому суд з врахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, позбавлений можливості самостійно встановлювати відмінний, від обраного позивачем, спосіб аліментів, який стягуватиметься за рішенням суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 07 березня 2024 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді