Справа № 454/2287/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 березня 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря КочмарН.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в його користь 21,50грн. майнової шкоди та 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті протиправних дій Шевченківського районного суду м.Києва, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ним на адресу Шевченківського районного суду м. Києва направлено скаргу в порядку ст.ст. 8,40,55 Конституції України на невнесення працівниками ДБР відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинене кримінальне правопорушення для вирішення по суті. 14.01.2021р. слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва виніс ухвалу №761/42156/20 про відмову у задоволенні скарги. Зазначає, що дана ухвала є незаконною та протиправною, а слідчий суддя порушив Конституцію України, закони та присягу.

20.05.2021р. Київський апеляційний суд ухвалою скасував ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.01.2021р. та призначив новий розгляд в судді першої інстанції. 07.06.2021р. згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва його скаргу задоволено та зобов`язано ДБР внести відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення викладені в заяві ОСОБА_1 від 11.12.2020р. Такі дії судді вважає зловживанням своїм службовим становищем, в результаті яких він не міг в короткі терміни захистити свої конституційні права, що завдало йому моральної шкоди так як оточуючі його люди глузують з його дій коли він отримує рішення органів державної влади про відмову у задоволенні його вимог.

Ухвалою від 29.05.2023 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі в частині позовних вимог до Шевченківського районного суду м.Києва.

Вказана ухвала була оскаржена а апеляційному порядку, проте згідно постанови від 28.09.2023. Львівського апеляційного суду залишена в силі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, у наданому суду клопотанні зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не прибув, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Позивач у наданому клопотанні не заперечив проти такого порядку вирішення справи.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою щодо порушення ДБР норм законодавства при розгляді його заяви про кримінальне правопорушення від 11.12.2020р.

14.01.2021 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу №761/42156/20 якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 11.12.2020р.

Вказана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку та згідно ухвали колегії суддів Київського апеляційного суду від 20.05.2021р. ухвалу судді першої інстанції скасовано та призначено справу на новий розгляд.

07.06.2021 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано ДБР внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 11.12.2020р. та розпочати розслідування.

Позивач вважає, що суддя Шевченківського районного суду м. Києва, в порушення вимог Конституції України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» мав намір позбавити позивача конституційних прав, грубо порушив присягу та закони України.

В Постанові пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що на підставі ст.56 Конституції України, на яку покликається в своєму позові позивач, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода, у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними.

В той же час, дії судді Шевченківського районного суду м. Києва при розгляді скарги позивача не визнані незаконними, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Крім того, як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Слід врахувати і те, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Однак, позивач не скористався наданим йому Цивільним процесуальним кодексом правом, в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому майнової шкоди та моральних страждань чи втрат немайнового характеру, зокрема як і Державною казначейською службою України, а суд в судовому засіданні їх не здобув.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна казначейська служба України, місце знаходження м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Головуючий: Л. Ю. Фарина