Справа № 203/7657/23
Провадження № 2/0203/543/2024
22.02.2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Потаповій В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Маріупольського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконної отриманої допомоги по безробіттю,-
Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В наданому клопотанні позивач просив розглядати справу без участі його представника, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомив. Відзив на позов не подала.
В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.11.2021 року відповідач звернувся до Маріуполського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.
На підставі вказаної заяви останньому було надано статус безробітного з 22.11.2021 року.
Так, за результатами перевірки з Державною прикордонною службою України від 28.10.2022 року було встановлено, що відповідач перебував за кордоном з 07.07.2022 року по 28.10.2022 року.
За казаним фактом центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості, відповідач перебував за кордоном понад 30 календарних днів, з 07.07.2022 року по 28.10.2022 року, про що складено відповідний акт №20-12/22 від 07.12.2022 року.
Згідно термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»:
-загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;
-суб`єкти страхування на випадок безробіття - застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик;
Відповідно до ч.1 ст.7 видами забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю.
Згідно ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду, створюється Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.2, п.2 ч.3 Розділу ІІІ Положення «Про державну службу зайнятості», затвердженого Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 16.12.2020 №2663, Державний центр зайнятості виконує повноваження безпосередньо та через міжрегіональні, регіональні центри зайнятості та їх філії. Державний центр зайнятості відповідно до покладених на нього завдань зокрема здійснює управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», управління майном, в межах, визначених чинним законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд має право, окрім іншого: стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
В свою чергу, згідно ч.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд зобов`язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду, контролювати правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань страхування на випадок безробіття.
Підстави для припинення, відкладення, призупинення виплати допомоги по безробіттю та скорочення її тривалості, визначені ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Крім того, п.3-3 Розділу VIII ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що під час дії воєнного стану виплата допомоги по безробіттю припиняється з підстав, визначених статтею 31 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів.
Розділ VIII доповнено пунктом 3-3 згідно із Законом №2220-ІХ від 21.04.2022 року (набув чинності 07.05.2022 року), в редакції Закону №2622-ІХ від 21.09.2022 року (набув чинності 29.10.2022 року).
В редакції Закону №2220-ІХ від 21.04.2022 року п.3-3 Розділу VIII ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» було викладено в наступній редакції: «установити, що під час дії воєнного стану виплата допомоги по безробіттю припиняється з підстав, визначених статтею 31 цього Закону, а також у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів».
Пунктом 5-2 Розділу ХІ ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про зайнятість населення» установлено, що під час дії воєнного стану реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених частиною першою статті 45 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів (Абзац двадцять восьмий пункту 5-2 розділу XI в редакції Закону №2622-ІХ від 21.09.2022 року).
Частинами 2,3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції Закону №2622-ІХ від 21.09.2022 року, що набув чинності 29.10.2022 року) встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України така особа зобов`язана повідомити про це територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому особа зареєстрована як безробітна.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Частинами 2,3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції на момент реєстрації відповідача як безробітного та призначення йому допомоги) було встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов`язана повідомити про це державну службу зайнятості.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до п.4 ч.2, ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції Закону №2622-ІХ від 21.09.2022 року, що набув чинності 29.10.2022 року) зареєстровані безробітні зобов`язані протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про виїзд за межі України; обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону.
Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Згідно ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» (в попередній редакції) обов`язку зареєстрованої безробітної особи інформувати про виїзд за межі України встановлено не було.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Як встановлено судом, в період перебування на обліку в центрі зайнятості, відповідач перебував за кордоном понад 30 календарних днів, з 07.07.2022 року по 28.10.2022 року, що в силу наведених вище положень законодавства було підставою для припинення виплати відповідачу допомоги по безробіттю та його реєстрації як безробітного.
Про вказаний факт позивача відповідно до встановленого ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» обов`язку не повідомив, що в силу ч.3 ст.36 вказаного Закону та ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» тягне за собою відповідальність відповідача по відшкодування безпідставно отриманої допомоги по безробіттю у відповідний період.
На підставі викладеного, керуючись ст.1212 ЦК України; ст.44, п.5-2 Розділу ХІ ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про зайнятість населення»; ст.ст.1,7,31,34,36, п.3-3 Розділу VIII ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; ст.ст.4,5,10-13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268,280,281 ЦПК України ЦПК України, суд, -
Позов Маріупольського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконної отриманої допомоги по безробіттю задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак