Справа № 594/420/24 Провадження №2-о/594/18/2024
У Х В А Л А

26 березня 2024 року

м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Чир П.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Борщівського районного суду через «Електронний суд» з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У відповідності до ч. 3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Вказана норма закону чітко передбачає випадки, в яких суд може розглядати справи про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Відтак спільна заява про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей, а також договір між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений. Тобто, ці договори, повинні бути подані до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Проте, всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства дана заява про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження подана не подружжям, а одноособово заявником, що виключає можливість розгляду судом поданої заяви в порядку окремого провадження відповідно до ч. 3ст. 293 ЦПК України.

Крім того, до заяви про розірвання шлюбу не долучено договору про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений, відповідно до вимог ст. 109 СК України.

Відповідно до ч. 4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Оскільки заява про розірвання шлюбу підписана лише ОСОБА_1 , не відповідає вимогам законодавства, суд відмовляє у відкритті провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.315,258-260,353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по справі № 594/420/24 за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду складена та підписана 26.03.2024 року.

Суддя