КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 367/5026/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2245/2024Головуючий у суді першої інстанції - Кравчук Ю.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: ПН КМНО Гамаль І.М., ПВ ВО Київської області Говоров П.В., у якому просив визнати виконавчий напис № 5083 від 19.09.2018, вчинений ПН КМНО Гамаль І.М., щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на загальну суму 58 272,04 грн на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-3).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ПН КМНО Гамаль І.М. видано виконавчий напис № 5083 від 19.09.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 58 272,04 грн.

03.10.2023 ПВ ВО Київської області Говоровим П.В. на підставі виконавчого напису № 5083 від 19.09.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Позивач зазначає, що пізніше йому стало відомо, що ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено із АТ «Укрсоцбанк» договір факторингу № 2 від 25.03.2019, за яким набуло право вимоги за кредитним договором і на сьогоднішній день є правонаступником АТ «Укрсоцбанк».

Також стверджує, що із жовтня 2018 року в судовому порядку вирішується питання щодо захисту та відновлення порушеного права, а саме: визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від 19.09.2018, тому вважає, що ним не пропущено строк позовної давності.

Позивач вважав, що зазначений виконавчий напис є незаконним та таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та не пересвідчився, в тому, що боржник був повідомлений про наявність у нього заборгованості (а.с. 1-3).

Рішенням Ірпінського міського районного суду Київської області від 18.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: ПН КМНО Гамаль І.М., ПВ ВО Київської області Говоров П.В. про визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5083 від 19.09.2018 вчинений ПН КМНО Гамаль І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» грошових коштів в розмірі 58 272,04 грн. Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 073,60 грн (а.с. 50-56).

В апеляційній скарзі, ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції задовольняючи позов, та відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності дійшов помилкових висновків про те, що пред`явлення ОСОБА_1 у 2020 році позову призвело до переривання строків позовної давності та перебіг строків почався заново, оскільки позивачу було відомо і про вчинення виконавчого напису нотаріусом, і про належного відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» з 10.05.2019.

Не може бути розтлумачено, що пред`явлення ОСОБА_1 спершу позову до неналежного відповідача ПН КМНО Гамаль І.М., в подальшому до неналежного відповідача АТ «Альфа-Банк», а надалі до ТОВ «Кредитні ініціативи» як пред`явлення позовів до одного із кількох боржників. З 10.05.2019 позивачу відомо, що кредитором та належним відповідачем є ТОВ «Кредитні ініціативи». Пред`явлення позовів до неналежних відповідачів та ухвалення рішень про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не являється підставою для переривання строку позовної давності, який сплив 11.05.2022 (а.с. 62-65).

Відзиву від учасника справи не надходило.

У судовому засіданні представник ТОВ «Кредитні ініціативи» - Цимбал В.І. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2018 ПН КМНО Гамаль І.М. , було вчинено виконавчий напис № 5083, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 58 272,04 грн.

03.10.2018 ПВ ВО Київської області Говоровим П.В. на підставі виконавчого напису № 5083 від 19.09.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Учасником справи не оспорюється право вимоги, яке набуло ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором банківського поточного (карткового) рахунку 0395/01893-395/023 від 18.04.2012, укладеного між позивачем та АТ «Укрсоцбанк».

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій № 296/5).

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, що передбачено п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, що підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки.

Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Підпунктом 3.2 п. 3 гл. 16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Порядок № 1172).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як убачається зі спірного виконавчого напису, приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію, відповідно до п. 2 Порядку № 1172.

Однак, у зазначеному Порядку кредитний договір не віднесено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова № 662).

Разом з тим, згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Таким чином, Постанова № 662, була визнана судом незаконною та нечинною.

Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14.

Отже, оскаржений виконавчий напис було вчинено нотаріусом 19.09.2018, тобто, вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Тобто, вчиняючи нотаріальний напис, нотаріус неправомірно керувалася п. 2 Переліку № 662, який на той час вже був не чинним.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29.01.2019.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.04.2020 в справі № 554/6777/17 зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки кредитний договір № 0395/013893 від 18.04.2012 не був нотаріально посвідчений, тому щодо нього не може бути вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 зроблено висновок про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що заявлена позовна вимога ґрунтується на вимогах закону, тому позов слід задовольнити, є законним та обґрунтованим.

Щодо застосування строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, (ст. 257 ЦК України).

Згідно ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (наприклад, здійснення оплати в рахунок погашення боргу). Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначає, що випадково стало відомо про те, що 19.09.2018 ПН КМНО Гамаль І.М. було вчинено виконавчий напис.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПН КМНО Гамаль І.М. , треті особи: АТ «Укрсоцбанк», ПВ ВО м. Києва Говоров П.В., ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (справа № 367/5717/18-ц).

У подальшому, у листопаді 2020 року, позивачем було подано позов до АТ «Укрсоцбанк», треті особи: ПН КМНО Гамаль І.М., приватний виконавець Говоров П.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання позову) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц, Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 7128916/17, Верховного Суду від 31.08.2023 у справі № 916/4644/15).

Таким чином, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у березні 2019 року, вчинив процесуальну дію задля захисту свого порушеного права, в саме, подав позов. У друге перебіг строку позовної давності переривався у листопаді 2020 року поданим позивачем позовом. У даній справі позов було подано у липні 2023 року, тобто до спливу визначеного законодавством трирічного строку позовної давності.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 не було пропущено визначений законодавством трирічний строк позовної давності, тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, та не спростували висновків суду першої інстанції.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 22 березня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома