ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4546/24
провадження № 2-з/753/48/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Гусак О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Разом із позовною завою подано заяву про забезпечення позову. В обгрунтування заяви посилався на те, що 11 червня 2014 року між громадянином України ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 3 липня 2023 року. Під час перебування у шлюбі подружжям 5 листопада 2020 року придбано автомобіль KIA SORENTO, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_1 (далі - автомобіль). Автомобіль оформлено на ім`я Відповідачки. Відповідно до Звіту про оцінку майна № 2895/24 від 26 лютого 2024 року її ринкова вартість становить 309 146 грн. З огляду на наведене, загальна вартість майна подружжя, що підлягає поділу за цим позовом та належить сторонам на праві спільної сумісної власності, становить 309 146,00 гривень, а частка, що підлягає стягненню на користь позивача складає відповідно 154 573,00 грн. 12 травня 2023 року вказаний автомобіль був перереєстровано на брата відповідача ОСОБА_5 .

За наявною інформацією, ОСОБА_3 власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на те що є велика вірогідність, що наявне у відповідача майно буде відчужено на користь третіх осіб з метою ухилення від виконання рішення суд, просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20, провадження № 61-17180св20, указав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Таким чином, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі, зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом спору є автомобіль, що придбано подружжям у шлюбі.

Просить накласти арешт на 1/2 квартири, яка належить відповідачу на праві спільної часткової власності.

У заяві про забезпечення позову позивач не наводить даних про відсутність у відповідача ОСОБА_3 офіційного джерела доходу.

1/2 квартири, яка належить відповідачу не є предметом спору між учасниками справи.

Позивач, не зазначає який наявний зв`язок між арештом квартири, як заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а саме: стягнення компенсації вартості автомобіля.

Разом із тим, заявником не надано достатнього обґрунтування, а судом не встановлено обставин, на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на реалізацію квартири.

Переконливих доказів ймовірності відчуження майна на користь інших осіб чи здійснення інших дій, що значно зменшить вартість майна, заявником суду не надано, а тому не є обґрунтованими для забезпечення позову та не підтвердженими доказами наявність фактичних обставин, за яких існує ризик відчуження майна.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову - вона ґрунтується лише на особистому припущені позивача щодо унеможливлення виконання рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснення судом, зокрема, з урахуванням співмірності та співвідношенням прав (інтересів), про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Крім того, позивачем не надано оцінки вартості квартири, на яку він просить накласти арешт, що унеможливлює дійти висновку, що арешт квартири буде співвмірним заходом забезпечення позову заявленим вимогам.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створить перешкоди до виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (Висновок Верховного Суду у постанові від 7 червня 2022 року у справі №127/25378/21).

Отже, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність заходу забезпечення позову, який просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам, а також оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, суд уважає, що позивачем, заявлено недостатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням наведених вище критеріїв, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Гусак