Провадження № 2/522/2152/24
19 березня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
в складі: головуючого судді Суворової О.В.,
за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивачка звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в подальшому у розмірі частини до досягнення повноліття сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до 24.11.2039 року, починаючи з дня пред`явлення позову.
Ухвалою суду від 12.12.2023 року по справі відкрито позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 24.01.2024 року.
На електронну адресу суду 20.12.2023 р. від представника позивача адв. ОСОБА_5 надійшла заява про долучення доказів, а саме свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У судове засідання 19.03.2024 року сторони не з`явилися, повідомлені належним чином. Від позивачки та її представника в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини своєї не явки суду не повідомив. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. На адресу суду надійшли поштові конверти із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.49,50).
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне.
Сторони перебувають у шлюбі з 04 червня 2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №623 від 04.06.2013 року та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.12) .
Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них відсутнє бажання бути разом, спільного господарства не ведуть.
Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать свідоцтво про народження від 25.06.2013 року, серії НОМЕР_2 , та свідоцтво про народження № НОМЕР_3 від 21.12.2021 року (а.с.20,40-44).
Діти наразі проживають з матір`ю.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе, при обставинах, зазначених позивачкою. Так , у позивачки відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз фактично розпався, на примирення позивачка не згодна, оскільки вважає, що їх нічого не об`єднує, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою до суду про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.
Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.
Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї.
Добровільність шлюбу одна з основних його засад.
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Як вбачається з позову зазначеної вільної згоди між сторонами по справі немає.
Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу.
Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.
У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
З матеріалів справи вбачається, що сім`я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, а тому, позов в цій частині підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.
Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказів того, що у відповідача є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідач не може надавати дітям матеріальну допомогу, та про наявність інших істотних обставин, суду надано не було.
Тож, виходячи з письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Отже, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в подальшому у розмірі частини до досягнення повноліття сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до 24.11.2039 року, починаючи з дня пред`явлення позову.
Керуючись ст.ст. 76-81, 206, 258, 263, 265, 266, 280-282, 354, 496-497 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114, 181, 182, 184, 191, СК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити .
Розірвати шлюб між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_1 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №623 від 04.06.2013 року.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в подальшому у розмірі частини до досягнення повноліття сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до 24.11.2039 року, починаючи з дня пред`явлення позову - 11.12.2023 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 19.03.2024 року.
Суддя О.В.Суворова