ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 року у складі судді Марченко О. М.

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 18.09.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № HAA0АK22830046, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 35 033,26 доларів США до 17.09.2013, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором цього ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Внаслідок порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором станом на 04 вересня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 758,65 доларів США, з яких: 15 087,24 доларів США заборгованість за кредитом; 7 341,98 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 294,98 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 34 074,54 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи 19,97 доларів США фіксована частина та 2 939,94 доларів США процентна складова, яку у добровільному порядку відповідачі відмовляються сплатити, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовом.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № HAA0АK22830046 від 18.09.2008 у розмірі 61 758,65 доларів США, що за курсом 12,52 складає 773 218,24 грн.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAA0АK22830046 від 18.09.2008 у розмірі 61 758,65 доларів США, що за курсом 12,52 складає 773 218,24 грн, а також судовий збір у сумі 3 200 грн

Рішення суду мотивовано порушенням відповідачами умов кредитного договору та договору поруки та наявністю підстав для солідарного стягнення заборгованості та застосування наслідків відповідальності за порушення зобов`язань.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2018 року заяву ОСОБА_3 про скасування заочного рішення залишено без задоволення.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено територіальну підсудність судових справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення залишено без задоволення, після чого відповідач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог банку щодо солідарного стягнення з неї заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд допустив стягнення з поручителя заборгованості, не дослідивши зміст договору поруки, його умови, а також строк дії.

Зазначає, що зі змісту договору поруки неможливо встановити строк його дії, а тому до даного спору має бути застосована частина четверта статті 559 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, проте банк не направляв на її адресу вимог, як до поручителя за договором поруки, протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання та всупереч вимог пункту 5 договору не направив вимогу щодо погашення заборгованості за договором, що є обов`язковою умовою для виникнення права банку на пред`явлення позову до поручителя.

Вказує, що у рішенні також відсутні відомості щодо розміру відсоткової ставки, за якою нарахована заборгованість за відсотками за користування кредитом та чи відповідає він відсотковій ставці по договору.

Звертає увагу також на те, що в рішенні суду вказано, що ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 35 033,26 доларів США, в той час як у договорі поруки зазначено про кредит у розмірі 26 590,91 доларів США.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 18 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитно-заставний договір № HAA0АK22830046, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 26 590,91 доларів США під 15,00% річних на суму залишку заборгованості зі строком повернення до 17 вересня 2013 року шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 694,84 доларів США у період з 17 по 21 число кожного місяця для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами згідно графіку погашення кредиту, що є додатком № 1 до договору.

У забезпечення виконання зобов`язання позичальника за договором № HAA0АK вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов`язалась відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 04.09.2014 утворилась заборгованість у розмірі 61758,65 долар США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15 087,24 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 7 341,98 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом у сумі 2 294,98 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 34074,54 доларів США та штрафів відповідно до пункту 14.9 договору: 19,97 доларів США - штраф (фіксована частина), 2 939,94 доларів США - штраф (відсоткова складова).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), прострочення виконання зобов`язання є його порушенням, що тягне правові наслідки, встановлені статтею 611 ЦК України, зокрема, сплату неустойки - штрафу та пені.

У статті 1054 ЦК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, зокрема, частини першої статті 1048 ЦК України щодо права позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики (кредиту), розмір та порядок одержання яких встановлюються договором.

Частинами першою та другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 544 ЦК України).

Підстави припинення поруки визначено статтею 559 ЦК України у редакції, що діяла на час вирішення справи судом. Зокрема, згідно частини четвертої цієї статті порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Проте, як вбачається з пункту 12 договору поруки № НАА0АК22830046 від 18 вересня 2008 року сторонами було встановлено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 3 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, що настав 17.09.2013, тобто на час звернення банку із позовом у цій справі 15.10.2014 порука відповідача ОСОБА_2 не припинилась та вона відповідає за пред`явленими вимогами як солідарний боржник.

Згідно пунктів 5-7, 9 договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання за кредитним договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання, яку поручитель зобов`язаний виконати на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. У разі виконання зобов`язання боржника, до поручителя переходить право вимоги за кредитним договором та договору застави, а у разі невиконання поручителем зобов`язань боржника протягом вказаного строку, він сплачує на користь кредитора пеню у розмірі 0,15% за день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Таким чином, досудова вимога кредитора до поручителя боржника стосується питання заміни сторони у зобов`язанні, а також відповідальності поручителя у разі невиконання такої вимоги, що не є предметом спору у цій справі, тому доводи апеляційної скарги відповідача щодо не надсилання їй позивачем письмової вимоги на висновки суду першої інстанції не впливають та не свідчать про відсутність у позивача права на стягнення заборгованості за кредитом у разі невиконання зобов`язання позичальника з повернення кредиту у встановлений договором строк.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № НАА0АК22830046 від 18.09.2008, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_3 , проценти за кредитом в межах строку дії кредитного договору нараховувались виходячи з процентної ставки 15% річних, що відповідає умовам кредитного договору та договору поруки, за яким апелянт зобов`язалась відповідати як солідарний боржник, у тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% за місяць або 15% річних у строк з 18 вересня 2008 року по 17 вересня 2013 року включно, що спростовує доводи апеляційної скарги про неврахування судом розміру відсоткової ставки, за якою нарахована заборгованість за відсотками за користування кредитом та її відповідності умовам договору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна