РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/854/24

Номер провадження 2-о/495/59/2024

18 березня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді - Савицького С.І.,

при секретарі - Гасанзаде М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який відповідно до довідки лікувально-консультативної комісії за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду за відсутністю інших осіб, які здійснюють такий догляд та утримання.

Свої заявлені вимоги заявник обґрунтовує зокрема тим, що він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 19 серпня 1986 року Міським палацом новонароджених м. Київ, актовий запис №3063.

Батько заявника - ОСОБА_2 , пройшов 24.07.2012 року індивідуальну програму реабілітації інваліда №973/829-б та отримав клініко-функціональний діагноз та код МКХ-10: «Тиреїдектомія+курс РЇТ - з приводу хвороби щитовидної залози ст. ІІ кл.гр. ІІ. Гіпотирез субкомпенсовасний».

Київською регіональною міжвідомчою експертною комісією на засіданні №08/12 від 23.10.2012 року ОСОБА_2 встановлено діагноз «СА папілярний щитоподібної залози за висновком захворювання зв`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В результаті ОСОБА_2 отримав довідку до акта медико-соціальної комісії від 04.12.2012 року серії 10 ААА №800362 з кваліфікацією третьої групи захворювання, пов`язаного з роботою на УЛНА на ЧАЕС - довічно.

Окрім того, ОСОБА_2 за останні роки перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:

-з 18.01.2017 року по 18.02.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук» Клініка у відділенні радіаційно-індукованої соматичної патології;

-з 23.03.2018 року отримав консультацію у Київському клінічному онкологічному центрі;

-з 14.05.2018 року по 31.05.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук» Клініка у відділенні радіаційної кардіології.

28.01.2020 року ОСОБА_2 отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серія НОМЕР_4 .

Від 04.01.2024 року ОСОБА_2 відповідно до довідки лікувально-консультативної комісії та висновку №136 лікувально-консультативної комісії про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі - за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Заявник ОСОБА_1 від початку хвороби свого батька - ОСОБА_2 здійснює за ним постійних догляд, має стабільний заробіток та повністю утримує останнього.

Інші особи, які б мали можливість надавати ОСОБА_2 соціальну послугу з догляду вдома на добровільній та непрофесійній основі відсутні.

Метою звернення до суду з відповідною заявою є бажання офіційно оформити постійний догляд за батьком, який має невиліковні захворювання та потребує стороннього догляду, щоб у майбутньому мати можливість надавати допомогу й представляти батька в медичних закладах, органах місцевого самоврядування та органах державної влади, а також щодо отримання соціальних пільг та виплат.

Процесуальні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2024 року зазначену вище заяву було залишено без руху.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2024 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

В судове засідання призначене на 18.03.2024 року учасники процесу не з`явились.

Заявник в судове засідання не з`явився, але згідно поданої до суду заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, просить задовольнити вимоги заявника.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 19 серпня 1986 року Міським палацом новонароджених м. Київ, актовий запис №3063.

Батько заявника - ОСОБА_2 , пройшов 24.07.2012 року індивідуальну програму реабілітації інваліда №973/829-б та отримав клініко-функціональний діагноз та код МКХ-10: «Тиреїдектомія+курс РЇТ - з приводу хвороби щитовидної залози ст. ІІ кл.гр. ІІ. Гіпотирез субкомпенсовасний».

Київською регіональною міжвідомчою експертною комісією на засіданні №08/12 від 23.10.2012 року ОСОБА_2 встановлено діагноз «СА папілярний щитоподібної залози за висновком захворювання зв`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В результаті ОСОБА_2 отримав довідку до акта медико-соціальної комісії від 04.12.2012 року серії 10 ААА №800362 з кваліфікацією третьої групи захворювання, пов`язаного з роботою на УЛНА на ЧАЕС - довічно.

Окрім того, ОСОБА_2 за останні роки перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:

-з 18.01.2017 року по 18.02.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук» Клініка у відділенні радіаційно-індукованої соматичної патології;

-з 23.03.2018 року отримав консультацію у Київському клінічному онкологічному центрі;

-з 14.05.2018 року по 31.05.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук» Клініка у відділенні радіаційної кардіології.

28.01.2020 року ОСОБА_2 отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серія НОМЕР_4 .

Від 04.01.2024 року ОСОБА_2 відповідно до довідки лікувально-консультативної комісії та висновку №136 лікувально-консультативної комісії про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі - за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Заявник ОСОБА_1 від початку хвороби свого батька - ОСОБА_2 здійснює за ним постійних догляд, має стабільний заробіток та повністю утримує останнього.

Інші особи, які б мали можливість надавати ОСОБА_2 соціальну послугу з догляду вдома на добровільній та непрофесійній основі відсутні.

Вищезазначені обставини підтверджуються також показами свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Метою звернення до суду з відповідною заявою є бажання офіційно оформити постійний догляд за батьком, який має невиліковні захворювання та потребує стороннього догляду, щоб у майбутньому мати можливість надавати допомогу й представляти батька в медичних закладах, органахмісцевого самоврядування та органах державної влади, а також щодо отримання соціальних пільг та виплат.

Факт здійснення заявником догляду за ОСОБА_2 , який потребує постійного стороннього догляду, має для нього юридичне значення, породжує виникнення прав та обов`язків щодо отримання соціальних пільг і виплат.

Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно п.5 ч.2 ст.293 та ч.2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річноговіку.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки за результатами розгляду справи

Враховуючи вищенаведене, аналізуючи надані заявником докази на підтвердження факту здійснення догляду за ОСОБА_2 , який потребує постійного стороннього догляду, суд приходить до висновку, що подані докази є належними, допустимими та достатніми у контексті положень статей 77-80 ЦПК України, а тому заявлені вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за вищенаведеними підставами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 273, 315, 318, 319, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити, факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який відповідно до довідки лікувально-консультативної комісії за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду за відсутністю інших осіб, які здійснюють такий догляд та утримання.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Савицький С.І.