КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/4892/21-ц Головуючий у 1 інстанції: Хайнацький Є.С.
Провадження № 22-ц/824/7188/2024 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Тузової Владислави Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ТОВ «ФК «Фінілон», про стягнення коштів. Зазначив, що 22.07.2013 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір «Стандарт 12 міс.» № SAMDN1125. За умовами договору він передав відповідачу в якості депозитного вкладу грошові кошти в сумі 400 000,00 грн. на строк до 22.07.2014 року зі сплатою 18 % річних. 06.07.2015 року його представник звернувся до АТ КБ «ПриватБанк`з письмовою заявою про розірвання договору, видачу депозитного вкладу та нарахованих за ним процентів у повному обсязі. Така заява залишена АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 року у справі № 201/15707/15-ц, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 18.03.2019 року, стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на його користь кошти в розмірі 549 440,00 грн., з яких: 400 000,00 грн. депозитного вкладу та 144 000,00 грн. процентів за договором депозитного вкладу за період з 23.07.2013 року по 22.07.2015 року включно, 5 440,00 судового збору. Вказане рішення фактично виконане лише 04.09.2020 року, що підтверджується випискою по банківському рахунку та постановою від 08.09.2020 року про закінчення виконавчого провадження.

Посилаючись на положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 625 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 6 093 121,67 грн., з яких:

пеня в розмірі 5 989 440,00 грн. за період з 03.09.2019 року по 03.09.2020 року;

інфляційні втрати в розмірі 63 336,61 грн. за період з 16.03.2018 року по 03.09.2020 року;

три проценти річних у розмірі 40 345,06 грн. за період з 16.03.2018 року по 03.09.2020 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 63 336,61 грн. інфляційних втрат та 40 345,06 грн. трьох процентів річних. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 26,45 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Суд не надав належної оцінки доказам переведення АТ КБ «ПриватБанк» боргу перед ОСОБА_1 за договором № SAMDN1125 від 22.07.2013 на іншу особу - ТОВ «ФК «Фінілон». АТ КБ «ПриватБанк» надало суду документи на підтвердження переведення залишків коштів, які обліковувалися на депозитному рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 453 787,89 грн. на рахунок ТОВ «ФК «Фінілон». Відтак АТ КБ «ПриватБанк» не є боржником за договором № SAMDN1125 від 22.07.2013. Договір про переведення боргу від 17.11.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» не був визнаний недійсним у судовому порядку. Правомірність та чинність договору про переведення боргу від 17.11.2014 було підтверджено у межах розгляду господарської справи № 904/1721/20 у касаційному порядку. Так, 01.06.2022 року Верховний Суд підтримав рішення суду першої інстанції у справі № 904/1721/20, яким задоволений позов AT КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ФК «Фінілон» про внесення змін до Договору про переведення боргу від 17.11.2014 у зв`язку з істотною зміною обставин. Таке судове рішення підтверджує факт дійсності договору про переведення боргу від 17.11.2014 та обов`язковість його виконання сторонами. Належним відповідачем у даній справі має бути не АТ КБ «ПриватБанк», а ТОВ «ФК «Фінілон». Суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам АТ КБ «ПриватБанк», що фактично кошти у розмірі 604561,57 грн. на виконання рішення суду були списані з коррахунку АТ КБ «ПриватБанк» в Національному банку України на рахунок виконавчої служби ще 03 лютого 2020 року. Відтак, у позивача не було підстав для нарахування сум трьох процентів річних та інфляційної складової, починаючи з 04 лютого 2020 року. Невчасне перерахування виконавчою службою коштів з відповідного депозитного рахунку виконавчої служби, на який були зараховані кошти, примусово списані з кореспондентського рахунку AT КБ «ПриватБанк», є відповідальністю Державної виконавчої служби, а не AT КБ «ПриватБанк».

Представник ОСОБА_1. подав відзив на апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В апеляційній інстанції представник AT КБ «ПриватБанк» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник ТОВ «ФК «Фінілон» не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.07.2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір № SAMDN1125 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»). За умовами договору ОСОБА_1 передав АТ КБ «Приватбанк» вклад у розмірі 400 000,00 грн. на строк до 22.07.2014 року зі сплатою 18 % річних.

06.07.2015 року представник ОСОБА_1 подав АТ КБ «Приватбанк» письмову заяву про розірвання договору, видачу депозитного вкладу та нарахованих процентів у повному обсязі. Банк надав відповідь про неможливість повернення грошових коштів.

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення вкладу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2016 року у справі № 201/15707/15-ц стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором депозитного вкладу № SAMDN1125 стандарт від 22.07.2013 року грошові кошти в розмірі 556 960 грн. та судовий збір в розмірі 5 569,60 грн.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 року у справі, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 18.03.2019 року, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 25.02.2016 року змінено в частині розміру присуджених до стягнення з банку грошових сум вкладу, відсотків та судового збору. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 400 000,00 грн. вкладу та 144 000,00 грн. відсотків за період з 23.07.2013 року по 22.07.2015 року включно, 5 440,00 грн. на повернення судового збору. В решті рішення залишено без змін.

22 травня 2018 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист № 201/15707/15-ц, який пред`явив до виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

08.09.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 201/15707/15-ц, виданого 22.05.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 400 000,00 грн. вкладу та 144 000,00 грн. відсотків за період з 23.07.2013 року по 22.07.2015 року включно, 5 440,00 грн. на повернення судового збору. Зазначеною постановою про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_5 встановлено, що рішення суду виконано фактично та перераховано представнику стягувачу кошти в розмірі 549 440,00 грн.

Відповідно до копії виписки по картковому рахунку представнику ОСОБА_1 04.09.2020 року зараховано грошові кошти в розмірі 549 440,00 грн. згідно з виконавчим листом № 201/15707/15-ц, виданим 22 травня 2018 року.

З`ясувавши обставин справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені, інфляційної втрати і трьох процентів річних боргу. Стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 63 336,61 грн. інфляційних втрат та 40 345,06 грн. трьох процентів річних. В задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення пені суд першої інстанції відмовив.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу (ч. 3 ст. 1058 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Частиною 1 ст. 1061 ЦК України визначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договірбанківського рахункарозривається за заявою клієнта у будь-який час.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.09.2020 року закінчено виконавче провадження НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 201/15707/15-ц, виданого 22.05.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 400 000,00 грн. вкладу та 144 000,00 грн. відсотків за період з 23.07.2013 року по 22.07.2015 року включно, 5 440,00 грн. на повернення судового збору, які відповідно до виписки по картковому рахунку представнику ОСОБА_1 були зараховані останньому 04.09.2020 року.

Суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» трьох процентів річних та інфляційної складової відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, що за розрахунком позивача за період з 16.03.2018 року по 03.09.2020 року становить 40 345,06 грн. та 63 336,61 грн. відповідно. Суд обґрунтовано відхилив посилання АТ КБ «Приватбанк», що новим боржником за договором банківського вкладу є ТОВ «ФК «Фінілон», з яким 17 листопада 2014 року був укладений договір про переведення боргу.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Матеріали справи не містять згоди ОСОБА_1 на заміну боржника АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому є необґрунтованими та безпідставними доводи представника АТ КБ «ПриватБанк», що банк вже не є стороною за укладеним з ОСОБА_1 договором банківського вкладу та боржником у зобов`язанні.

Відсутність письмових заперечень ОСОБА_1 на переведення зобов`язань за договором № SAMDN1125 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»)ТОВ «ФК «Фінілон», не свідчить про надання ним згоди на вчинення таких дій.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме АТ «КБ «Приватбанк», а не ТОВ «ФК «Фінілон» є належним відповідачем у справі.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 729/887/19, від 20 жовтня 2021 року в справі № 201/8704/19 та від 17 листопада 2021 року в справі № 755/17323/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року в справі №199/3152/20.

Слід врахувати, що спір щодо стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором № SAMDN1125 (Вклад «Стандарт на 12 міс.») вже був вирішений судом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2016 року, зміненим постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 року було стягнуто на користь ОСОБА_1 суму вкладу та нарахованих відсотків саме з АТ КБ «Приватбанк». Таки ч чином, судом було внесено юридичну визначеність щодо визначенні боржника у зобов`язанні щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків за договором № SAMDN1125 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»), укладеним із ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ КБ «ПриватБанк» на те, що договір про переведення боргу від 17.11.2014 між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» не був визнаний недійсним у судовому порядку, а правомірність та чинність договору про переведення боргу від 17.11.2014 було підтверджена у межах розгляду господарської справи № 904/1721/20 за позовом AT КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ФК «Фінілон» про внесення змін до Договору про переведення боргу від 17.11.2014 у зв`язку з істотною зміною обставин. Відсутність рішення про визнання недійсним договору про переведення боргу від 17.11.2014 не спростовує правильності висновків суду першої інстанції. Позивач ОСОБА_1 не є стороною вказаного договору, а також не був стороною в справі № 904/1721/20 за позовом AT КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ФК «Фінілон» про внесення змін до Договору про переведення боргу від 17.11.2014. Відтак, рішення суду у вказаній справі не має преюдиційного значення для даної справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання AT КБ «ПриватБанк» на те, що грошові кошти на виконання рішення суду були перераховані ще 03 лютого 2020 року.

В обґрунтування своїх заперечень AT КБ «ПриватБанк» посилалося на платіжну вимогу № 30/20/2 від 30.01.2020 року та виписку по рахунку № НОМЕР_2 за період з 03.02.2020 року по 03.02.2020 року.

Разом з тим, згідно з платіжною вимогою № 30/20/2 від 30.01.2020 року на суму 604 561,57 грн. (призначення платежу - стягнення боргу в сумі 549 440,00 грн. з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 згідно з виконавчим листом № 201/15707/15-ц, виданим 22.05.2018 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська) платником є АТ КБ «Приватбанк», а стягувачем - Міністерство юстиції України, банк стягувача - Державна казначейська служба України у м. Києві, рахунок № НОМЕР_3 . З доданої до відзиву відповідачем виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 03.02.2020 року по 03.02.2020 року вбачається, платником суми в розмірі 604 561,57 грн. є НБУ, рахунок № НОМЕР_4 , а отримувачем - АТ КБ «Приватбанк», рахунок № НОМЕР_2 ; призначення платежу - спис. зг в/л Жовтн р/с м Дніпро від 22.05.18 № 201/15707/15-ц на кор. ОСОБА_1 ,В/збір, витрати вик.пров. зг пост № НОМЕР_5. Стяг. Мінюст Укр., код банку 820172.Доказів на підтвердження перерахування 03.02.2020 року боржником - АТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 549 440,00 грн. з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 згідно з виконавчим листом № 201/15707/15-ц, виданим 22.05.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, на відповідний рахунок виконавчої служби, а саме, зазначений у платіжній вимозі № 30/20/2 від 30.01.2020 року рахунок стягувача - Міністерства юстиції України, банк стягувача - Державна казначейська служба України у м. Києві, № НОМЕР_3 , відповідачем не надано.

Колегія суддів враховує, що зобов`язання перед ОСОБА_1 виникло у AT КБ «ПриватБанк» не на підставі рішення суду, а на підставі договору № SAMDN1125 (Вклад «Стандарт на 12 міс.») від 22.07.2013 року. Ухваленим рішенням суду лише вирішені спірні договірні правовідносини. Посилаючись на затримку виконавця у перерахуванні коштів на рахунок ОСОБА_1 , AT КБ «ПриватБанк», будучи зобов`язальною стороною, не зверталося до суду із скаргою на бездіяльність виконавця.

AT КБ «ПриватБанк» не надано доказів на спростування розрахунків позивача, а також власних розрахунків сум трьох процентів річних та інфляційної складової.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В частині вирішення вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» пені рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Тузової Владислави Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 березня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.