РІШЕННЯ

Іменем України

15.03.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, -

встановив:

Заявниця звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті свого батька ОСОБА_3 . Заяву обгрунтовує тим, що вона, заявниця, є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Григорівка Чаплинського району Херсонської області. Отримати свідоцтво про смерть у Відділі дерджавної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ встановленого зразка. В наявності у неї, заявниці, є копії свідоцтва про її народження, з якого вбачається родинний зв"язок з померлим, копія свідоцтва про смерть, що видане окупаційною владою рф. З огляду на вищевикладене, необхідним є встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту смерті - ОСОБА_3 , оскільки іншого способу ніж як у судовий спосіб зареєструвати та отримати свідоцтво про смерть батька у неї, заявниці, немає.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.02.2024р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано обов"язковою явку в судове засідання заявниці, для надання пояснень з приводу обставин справи, зобов"язано заявницю надати оригінали документів, на які є покликання у заяві.

В судовому засіданні, яке проведено в режимі відеоконференції, заявниця надала аналогічні пояснення, викладені у своїй заяві.

В чергове судове засідання заявниця не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи, просить заяву задоволити.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09.08.1989р., гр. ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявниці у справі.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , заявниця після державної реєстрації шлюбу 29.09.2012р. змінила дівоче прізвище " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ".

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , видане 26.12.2023р. про те, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Григорівка Чаплинського району Херсонської області російської федерації.

Даний документ не є для суду належним і допустимим доказом, оскільки виданий органом, що не має повноважень в Україні, проте відображають факт смерті.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно вимог п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Заявниця не в змозі отримати документи встановленої форми про смерть батька, оскільки останній помер у с. Григорівка Чаплинського району Херсонської області, тобто на території України, яка окупована російською федерацією.

При розгляді цієї справи слід врахувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Суд приходить до висновку, що заявниця не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Григорівка Чаплинського району Херсонської області, тобто території України, яка окупована російською федерацією, оскільки на вказаній території тимчасово не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть.

Статтею 17 ч.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Задоволення заяви має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, а в подальшому оформлення спадкових прав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.

Відповідно до правил ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 258,259, 263-265, 339-342 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту смерті задовольнити.

Вважати встановленим факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Григорівка Чаплинського району Херсонської області, Україна.

Допустити негайне виконання рішення, відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) для державної реєстрації смерті особи.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. Кузь