СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1454/22

пр. № 2/759/486/24

12 березня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Олійникової Н.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, ОСОБА_3 про визнання постійного проживання із спадкодавцем,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного суду від 21.06.2023 року скасовано рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27.05.2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25.10.2022 року, а справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання постійного проживання із спадкодавцемнаправлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

13.07.2023 року справа надійшла до Святошинського районного суду м. Києва.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.07.2023 року визначено суддю Бабич Н.Д. та передано судді.

ОСОБА_4 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом до Київської міської ради та просить суд визнати факт постійного проживання більше одного року її з своєю рідною тіткою - спадкодавцем ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_5 , після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з 1/8 частин житлового будинку АДРЕСА_2 .

Вказала, що по 1/8 ч в цьому будинку також належали рідному брату та двом рідним сестрам померлої. За життя ОСОБА_5 заповіт не склала. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України, оскільки проживала із спадкодавцем в одному будинку більше одного року, в тому числі на час відкриття спадщини, піклувалася про спадкодавця, доглядала її та матеріально забезпечувала, а рідні сестри померлої, через літній вік, не були в змозі забезпечувати постійний догляд за спадкодавцем.

У травні 2020 року їй стало відомо, що належна спадкодавцю на праві власності частка в будинку залишилася зареєстрованою за останньою, тому, з метою упорядкування документів та встановлення дійсного власника майна, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. А. із заявою про відкриття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неподанням документів, що підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем. З урахуванням наведенного, позивач ОСОБА_4 просила суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 18.07.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.195 том №1).

25.09.2023 року до Святошинського районного суду міста Києва від Київської міської ради надійшов відзив. Проте з акту від 25.09.2023 р. вбачається, що до відзтву не надано довіреність, та докази надіслання позивачу (а.с. 220 том №1).

В зв`язку з чим вказаний відзив судом при ухваленні рішення суду до уваги не приймається.

До суду 10.10.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Суд розглянувши клопотання постановив 26.10.2023 року ухвалу про витребування у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. належним чином завірену копію спадкової справи відносно майна померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була заведена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А.

15.11.2023 р. копії матеріалів спадкової справи надійшли до Святошинського районного суду міста Києва.

30.11.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача про залучення у якості третьої особи ОСОБА_3 . Заяву про залучення в якості третьої особи ОСОБА_3 . представник позивача обгрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з 1/8 будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею - 82,4 кв.м., житловою - 47,7 кв.м., яке належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №2 від 15 липня 2004 року за номером 5 - 3235, зареєстровано КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №29484. Інші частини, після того як відкрита була спадщина на зазначений об`єкт після смерті ОСОБА_6 (дядько позивачки), якому і належала 1/2 частини зазначеного будинку була розподілена між трьома сестрами (тітками позивача) і її батьком. Сестри: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , померли пізніше, після них спадкоємців не було і після них спадщина не відкривалась, брат ОСОБА_8 є батьком позивача і вона прийняла після нього спадщину, в тому числі і частину вище зазначеного об`єкту нерухомості. Рідна тітка і сестра ОСОБА_6 , ОСОБА_9 померла нещодавно і після неї спадкоємцем на її майно є її син - ОСОБА_3 , двоюрідний брат позивача. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 є також власником після його матері частини будинку, який є предметом позову то на думку позивача необхідно його залучити у якості третьої особи, оскільки на думку позивача, рішення суду може вплинути в подальшому на його права та інтереси у цивільній справі №759/1454/22 за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради (як зацікавленої особи), третя сторона приватний нотаріус Василенко О.В., щодо визнання постійного проживання із спадкодавцем.

Ухвалою суду від 30.11.2023 р. ОСОБА_3 було залучено по справі у якості третьої особи.

08.01.2024 року від третьої особи ОСОБА_3 до суду надійшло пояснення по справі. В якому він зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його і позивача тітка ОСОБА_5 , вона була рідною сестрою його матері ОСОБА_9 . Після її смерті відкрилась спадщина на її частку в приватному будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею - 82,4 кв.м., житловою - 47,7 кв.м. у неї на праві власності була 1/8 частина цього будинку. На момент спадщини всі родичі які могли претендувати на її майно померли, та як йому стало відомо, остання не подавала заяву про прийняття спадщини після своєї сестри. Також зазначив, що він є власником частки цього будинку, яка перейшла йому після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і яку вона унаслідувала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2004 року після свого брата ОСОБА_6 . Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є рідними братом та сестрою і його рідним дядьком. Він також мав частку в цьому будинку і зараз ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/16 частини будинку АДРЕСА_2 , яка їй дісталась після смерті її батька. Позовні вимоги позивача, підтримав.

Згідно до ст. 43, 46, 197 ЦПК України, зокрема на підготовчому засіданні у разі необхідності суд заслуховує уточнення позовних вимог.

07.02.2024 року від ОСОБА_4 надійшла заява про зміну (уточнення позовних вимог), Під час попереднього слухання в суді було піднято питання, з якими вимогами позивач звернувся до суду, а саме чи просить позивач визнати саме факт постійного проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На думку представника позивача, до прохальної частини позовної заяви потрібно внести зміни та подати до суду наступну нову редакцію прохальної частини на стадії підготовчого засідання суду,і просив прийняти позовні вимоги в наступній редакції:

Визнати факт постійне проживання більше одного року ОСОБА_4 із спадкодавцем - ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 та на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Перетятько О.В. надав свої пояснення та підтримав позовні вимоги з урахуванням їх поданої нової редакції до суду 07.02.2024 року.

Відповідач та треті сторони про день та час судового засідання були повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, проте в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив.

05.03.2024 року з боку третьої особи - ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_4 без його участі, та в своїй заяві він повідомив, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_4 в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, допитавши свідків, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , про що зроблено актовий № 8650 відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 11 том №1).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 доводилась покійній ОСОБА_5 племінницею, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_10 та іншими матеріалами справи (а.с. 14, 15 том№ 1).

Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина у вигляді 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , що належала покійній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.07.2004 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори (а.с. 22 том №1).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.05.2020 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , оскільки позивачем не було подано документи, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем (а.с. 16 том №1).

Як вбачається з акту про фактичне проживання особи від 02.04.2020 року затвердженого ЖЕД № 2, та акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.09.2010 року ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації разом з ОСОБА_5 (а.с. 18, 19 том №1).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом 15.07.2004р. вбачається спадкоємцями ОСОБА_6 є в рівних частинах кожний: його сестри - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та його брат - ОСОБА_8 (а.с.22 том №1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності ОСОБА_4 належить 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.25 том №1).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №30 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

12.03.2024 року в судовому засіданні позивач ОСОБА_4 була допитано у якості свідка, яка суду пояснила , що вона доглядала та піклувалася про померлу ОСОБА_5 протягом двох років до дня її смерті, а також після її смерті несла витрати по похованню. Крім того, після смерті ОСОБА_5 вона проживала в будинку, утримувала його та вважала, що вона прийняла спадщину.

В зазначеному судовому засіданні у якості свідків були допитані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які надали суду покази про те, що вони є родичами позивача та покійної ОСОБА_5 . ОСОБА_4 доглядала покійну протягом двох років до дня її смерті, піклувалася про неї, а після смерті ОСОБА_5 продовжувала проживати в буд. АДРЕСА_2 .

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наявні в матеріалах справи копії документів, надані на підтвердження факту спільного проживання суд вважає належними та допустимими, які у своїй сукупності у повній мірі підтверджують факт їх спільного проживання до моменту смерті ОСОБА_5 , та на час відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Необхідною умовою для встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем до моменту смерті ОСОБА_5 (спадкодавця), тобто до 14.05.2011 є доведеність факту постійного спільного проживання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 303/1816/17 (провадження № 61-35690св18) місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

В той же час, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 10.01.2019 у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) дійшов категоричного висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця (позивач) за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Факт спільного проживання позивача ОСОБА_4 разом із спадкодавцем - ОСОБА_5 більше одного року за адресою: АДРЕСА_3 та на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується наданими позивачем письмовими доказами. Дані обставини підтверджуються показами свідків, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд приходить до висновку, що факт спільного проживання Заявника - ОСОБА_4 разом із спадкодавцем - ОСОБА_5 більше одного року за адресою: АДРЕСА_3 та на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджуються належними та допустимими доказами.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 та їх задоволення.

Питання судових витрат позивач залишив за собою.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 1216-1218, 1221, 1268,1269.1270,1296 .ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-82, 133, 137, 141, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, ОСОБА_3 про визнання постійного проживання із спадкодавцем,- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання більше одного року ОСОБА_4 із спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 та на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту складання повного тексту рішення. Повний текст рішення складено та підписано 21 березня 2024 року.

Зазначити дані сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Київська міська рада, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Треті особи:

1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 119, оф. 12;

2) ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя Бабич Н.Д.