Провадження № 2/127/2900/23
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 березня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

вимоги позивача з урахуванням заяви про зменшення вимог: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 65600 грн 00 коп., а також судовий збір у розмірі 2147 грн 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп.,

в с т а н о в и в :

01 серпня 2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем ТОВ «Авентус Україна» відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року, був укладений електронний договір № 4863194 про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2021 року. Відповідно до договору відповідачу було надано кредит у розмірі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , строком на 30 днів, який може бути продовжений строком на 90 днів (автопролонгація), зі сплатою процентів в розмірі 1,90% в день.

Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, а тому кредитний договір пролонговано на підставі п.4.3 кредитного договору, а користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль.

18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторонигу № 18.04/23-Ф відповідно до якого останній набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в розмірі 65600 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 20000 грн , сума заборгованості за відсотками - 45600 грн. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача, а тому останній, керуючись ст. 610-612, 625, 1049 ЦК України, звернувся до суду та окрім тіла кредиту та відсотків за користування кредитом також просить стягнути з відповідача інфляційні витрати 17777 грн 60 коп. та три відсотки річних 2943 грн. 91 коп.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

23 серпня 2023 на адресу суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів про укладення кредитного договору, а наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом, оскільки не відповідає вимогам ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Крім того, відсутні докази, які підтверджують те, що спірний договір підписаний електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою, що є обов`язковим реквізитом електронного документа. Також, відсутні докази того, що відповідач була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційні системі, отримала логін та пароль, подала заявку на отримання кредиту та була ознайомлена з усіма істотними умовами договору. Позивачем також не надано доказів, які підтверджували факт акцептування відповідачем пропозиції на укладення договору та зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачу. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач не отримувала жодних коштів та кредитний договір не укладала. Що стосується відступлення права вимоги, зазначає, що дані обставини не підтверджуються належними доказами у зв`язку з відсутність доказів здійснення факту оплати на підтвердження виконання умов договору факторингу та в матеріалах справи відсутній реєстр відступлення права вимоги, який є невід`ємною частиною договору. Відповідач також не погоджується із розміром заборгованості зазначаючи, що відсотки за користування кредитними коштами були нараховані після закінчення строку дії кредитного договору. Крім того, позивачем не наданого жодного доказу на підтвердження продовження строку дії договору.

30 серпня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на електрону адресу суду надіслало відповідь на відзив в якому зазначило, що факт укладення спірного договору, окрім наданих позивачем документів, також підтверджується частковою оплатою відповідачем коштів на рахунок кредитора, про що свідчить картка обліку договору та відповідні квитанції. Крім того, представником позивача надіслано адвокатський запит до банку-емітенту платіжної картки про належність картки відповідачу та отримання ним кредиту. Також позивач вказує на правомірність нарахування відсотків в межах строку дії договору, враховуючи автопролонгацію. Що стосується відступлення права вимоги зазначає, що в матеріалах справи наявний витяг реєстр боржників, який підтверджує відступлення права вимоги по спірному кредитному договорі, однак надати весь реєстр боржників товариство не може, оскільки він містить персональні дані інших осіб розголошення яких суперечать положенням Закону України «Про захист персональних даних». Всі інші обставини є аналогічними викладеними в позовні заяві.

Сторона відповідача своїм правом на заперечення не скористалася.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року було витребувано ряд документів на підтвердження факту зарахування коштів на платіжну картку та належності даної картки відповідачу.

07 грудня 2023 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості в розмірі 65600 грн., а також 2147,20 грн судового збору та 10000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

02 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір № 4863194 про надання споживчого кредиту.

Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents.

Так, оформлюючи кредитний договір, особа заходить на веб-сайт ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому їй надходить текст кредитного договору та де вона має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Після чого, особа проходить реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційні системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та вчиняє дії щодо безпосереднього оформлення кредиту. Зокрема, в ІТС особа обирає бажану суму кредиту та строк кредитування, ознайомлюється з текстом примірного контрактного договору, що пропонувався для укладення, інформацією зазначеною в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією. Після прийняття ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту, товариство в особовий кабінет надсилає пропозицію щодо укладення кредитного договору, яка містить усі істотні умови. У випадку готовності прийняття умов кредитного договору їй надсилається одноразовий ідентифікатор у вигляді коду. У момент введення коду особа направляє повідомлення про прийняття пропозиції, підписане одноразовим ідентифікатором та підписує кредитний договір. Датою укладення договору є дата одержання повідомлення. Дата та час отримання повідомлення фіксується у кредитному договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін».

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Як слідує з матеріалів справи цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А885122».Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 627 ЦК України та ст. ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію».

Умови договору містять ідентифікуючі дані ОСОБА_1 , в тому числі зазначено картку позичальника № НОМЕР_1 , яка є ідентичним номеру картки відповідача.

На вказану карту здійснено зарахування коштів в сумі 20000,00 грн.

Отже вказане дає підстави для висновку про те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується отримання грошових коштів відповідачем від первісного кредитора та виникнення кредитних відносин.

Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.5 договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн 00 коп., строк кредиту - 30 днів, тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

До відповідача ОСОБА_1 була застосована лише стандартна процентна ставка (1,90 % в день).

Згідно з п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Як вбачається з повідомленням-відповіддю ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2637 від 04 травня 2023 року та інформацією від 15 листопада 2023 року за №3505 товариством 02 жовтня 2021 року успішно здійснено переказ коштів за платіжною операцією № 998805035 на картковий рахунок № НОМЕР_1 номер замовлення № 23327827 на суму 20000 грн. 00 коп.

Про зарахування 02 жовтня 2021 року вказаної суми коштів на картку ОСОБА_1 підтверджено і АТ КБ «Приватбанк» ( лист від 10 листопада 2023 року №20.1.0.0.0/7-231109/27935.

Отже ТОВ «Авентус Україна» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за спірним договором.

Відповідно до п. 3.1. договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом «факт/факт».

Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього Договору (п. 1.4. Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено: 1) за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п. 4.2 (п.п.4.2.1-4.3.2) договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (п.п.4.3.1-4.3.2) договору.

Згідно з п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожний раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору; тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Оскільки у відповідача ОСОБА_1 була наявна заборгованість за кредитом, то кредитний договір автопролонговувався на підставі п.4.3 договору, а строк кредиту продовжувався на 90 календарних днів поспіль.

Отже, строк користування кредитом становив 120 календарних днів, починаючи з 02 жовтня 2021 року.

18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №18.4/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за договорами кредиту, в тому числі і за договором № 4863194 про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2021 року, укладеним з ОСОБА_1 , що зокрема підтверджується витягом з Реєстру боржників

Відповідно до п. 1.2 договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору.

18 квітня 2023 року сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстрів боржників до договору факторингу №18.4/23-Ф від 18 квітня 2023 року та скріпили своїми печатками.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо відсутності доказів переходу права вимоги, що пов`язане з відсутністю доказів оплати за договором факторингу, зважаючи, що за умовами цього договору перехід права вимоги пов`язаний з моментом підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру, а не оплатою.

Договори є правомірними, тобто таким, що породжують, змінюють або припиняють цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів про неправомірність цих договорів матеріали справи не містять.

У разі неспростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Отже ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги за договором № 4863194 про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2021 року, укладеним з ОСОБА_1 .

Відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідача за договором становить 65600,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 20000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 45600,00 грн. Дана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів. Розмір відсотків нарахований в межах строку договору, який авто пролонгований. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування суми заборгованості не надав.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання своїх зобов`язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту, відповідач повинний нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлений судом.

Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором №4863194 про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2021 року у розмірі 65600,00 грн.

Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2147,20 грн судового збору.

Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.

Як слідує з матеріалів цієї цивільної справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, звіт про надання правової допомоги від 31 липня 2023 року на суму 10 000,00 грн, рахунок на оплату по замовленню № 669/28/07 від 28 липня 2023 року та платіжну інструкцію №809 від 28 липня 2023 року.

Надаючи оцінку наданим доказам суд зважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором № 4863194 про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2021 року у розмірі 65600 (шістдесят п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір в розмірі 2147,20 грн. та 5000 грн. 00 коп. витрати на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК