_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/382/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування, суд

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 , в якому просять визнати право власності на

1/3 частину жилого будинку під АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати право власності на 2/3 частини жилого будинку під АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Одночасно з позовною заявою представником позивачів адвокатом Салмановою Ф.А. було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Київської державної нотаріальної контори м.Одеси здійснювати нотаріальні дії до майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 по спадковій справі № 1142/2021 та клопотання про витребування доказів.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 року зазначену справу розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2023 року прийнято дорозгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження, одночасно в ухвалі вирішено питання щодо витребування доказів з Київської державної нотаріальної контори у вигляді копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ./а.с.37/

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2023 року заяву представника позивачів адвоката Салманової Ф.А. про забезпечення позову задоволено. Заборонено Київській державній нотаріальній конторі м.Одеси здійснювати будь-які нотаріальні дії щодо майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , по спадковій справі № 1142/2021./а.с.48/.

04.10.2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_5 - адвоката Тартан Г.В. надійшла заява про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.11.2023 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування залишено без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.11.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5

12.10.2023 року від представника відповідача ОСОБА_6 адвоката Смирнова А.І. надійшов відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

18.10.2023 року від представника позивачів адвоката Салмановій Ф.А. надійшли заперечення на відзив.

07.11.2023 року від представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Салманової Ф.А. надійшла уточнена позовна заява про визнання права власності у порядку спадкування, якою вона просила визнати право власності на 1/4 частину жилого будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. Визнати право власності на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м.

06.12.2023 року від представника відповідача адвоката Смирнова А.І. надійшли письмові заперечення щодо прийняття вказаної позовної заяви.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.12.2023 року на стадії підготовчого судового засідання позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування було прийнято, підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. /а.с.165/.

У відповідності до ч.ч.1-3,5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може перешкоджати учасникам справи у здійсненні їх процесуальних прав та поданні доказів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Салманова Ф.А. до судового засідання з`явились, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

Судом встановлено, що відповідач обізнана про розгляд справи в суді, неодноразово судом було здійснено виклики до судових засідань, про що вона власноручно ставила підписи про сповіщення, але жодного разу до судового засідання не з`явилась, причин поважності неявки до суду не зазначила.

Представник відповідача адвокат Смірнов А.І. до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, про що свідчить зворотнє поштове рекомендоване повідомлення про отримання судової повістки 19.02.2024 року на судове засідання, призначене на 19.03.2024 року./а.с.175/

Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

3-тя особа ОСОБА_8 (Томилівська) та її представник адвокат Тартан Г.В. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, надали заяву, якою просили розглядати справу за їх відсутності.

Слід зазначити, що за змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, з`являтись у судове засідання та надавати пояснення суду. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ст. 223 ЦПК України).

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи, заслухавши позивачів та їх представника, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 85 років, що вбачається із свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 24.05.2023 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 11743./а.с.16/

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на нерухоме майно, що складається з одного жилого будинку літ.»Л», загальною площею 55,3 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м., сараю літ.»М», за АДРЕСА_1 . Вказаний жилой будинок належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 03.05.2006 року./а.с.77зворот/.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.06.2023 року вбачається, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано 05.05.2006 року за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, ЯЯЯ 282975, 03.05.2006, Виконавчий комітет Одеської міської ради, реєстраційний номер майна 14665694./а.с.28/.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкодавець (заповідач) це громадянин, майно якого після його смерті переходить у спадщину до іншої особи чи до інших осіб. Спадкодавцем може бути особа незалежно від віку, статі, стану здоров`я тощо. Спадкування відбувається як після смерті дієздатних, так і недієздатних громадян.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Спадкоємець - це особа, яка у випадку смерті тієї чи іншої особи набуває права одержати його спадкове майно. Тобто, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємцем може бути громадянин, юридична особа, а також держава. Громадянин може стати спадкоємцем незалежно від віку, статі, стану здоров`я тощо.

Заповіт - це односторонній правочин, який вважається дійсним після того, як заповідач в установленому порядку і в належній формі виявить свою волю. Про складення заповіту заповідач може сповістити своїх спадкоємців чи інших зацікавлених осіб, а може і не знайомити їх із своєю останньою волею, що ніяк не впливає на дійсність заповіту.

Заповіт - особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Особливість заповіту полягає в тому, що цей правочин настільки тісно пов`язаний з особистістю заповідача, що виключає його складання за допомогою представника чи довірителя. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

На виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2023 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Барановою О.В. було надіслано копію спадкової справи № 1142/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ./а.с.57/.

Із спадкової справи вбачається, що ОСОБА_7 за життя оформила заповіт від 15.07.2008 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зезик А.В., за реєстровим № 2318./а.с.65/.

Вказаним заповітом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , на випадок її смерті зробила розпорядження, яким усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та взагалі усе те, що на день її смерті буде їй належати, та на що вона за законом матиме право, а також всі її права та обов`язки заповідає - гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в рівних частках кожному./а.с.65/

Із матеріалів спадкової справи № 1142/2021 вбачається, що відповідно свідоцтву про розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 їх шлюб розірвано, про що складено актовий запис № 489 від 05.08.2010 року, та після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_12 ./а.с.71 зворот/.

Відповідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини до Київської державної нотаріальної контори звернулись усі особи, які були зазначені у заповіті ОСОБА_1 (заява від 11.10.2021 року), ОСОБА_2 (заява від 18.11.2021 року), ОСОБА_13 (заява від 17.03.2022 року) та третя особа ОСОБА_8 , яка своєю заявою від 07.12.2021 року нотаріально відмовилась від своєї частки спадщини на користь позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, подавши заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця за заповітом є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Якщо спадкоємці дійшли згоди про поділ спадщини, вони мають право укласти відповідний договір.

Однак, вищевказаним заповітом заповідач розпорядився своїм майном таким чином, що заповідає майно в рівних частках кожному. Тобто, ОСОБА_1 частина майна, ОСОБА_2 частина та частина майна від ОСОБА_8 , яка відмовилась на користь ОСОБА_14 , що становить частину майна, та ОСОБА_13 частина майна.

Суд зауважує, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до частини першої ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст.392 ЦК України, якщо право власності не визнається іншою особою, або вона заперечує про наявність такого права, а також у випадку, коли власник майна втратив документ, що засвідчує його право власності, то тоді така особа має можливість звернутись до суду і подати позов з метою визнати таке право власності на майно за нею.

Таким чином, існує всього дві законодавчі підстави, які передбачають право особи на звернення до судових органів за захистом свого права власності на майно.

Проте, Верховний Суд окрім наведених випадків вище, зазначає також про те, що особа може звернутися до судових органів за захистом свого права на спадкування і в тому випадку, коли їй нотаріус відмовляє в оформленні спадкових прав.

При дослідженні копії матеріалів спадкової справи № 1142/2021 було встановлено наступне.

В матеріалах спадкової справи наявні дві постанови державного нотаріуса від 26.05.2023 року про відмову вчиненні нотаріальних дій, якими державним нотаріусом Барановою О.В. відмовлено спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на об`єкт в цілому, що складається з одного жилого будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 ./а.с.79-81/

В мотивувальній частині вказаних постанов про відмову вчинення нотаріальних дій, державним нотаріусом зазначено, що відповідно п.п.4.14,4.15,4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві приватної спільної часткової власності на домоволодіння, спадкоємцю необхідно надати в нотаріальну контору правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 03.06.2006 року, яке підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що в матеріалах спадкової справи наявна копія свідоцтва про право власності від 03.05.2006 року, проте у позивачів відсутні оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння, які просить надати нотаріус для оформлення спадкових справ./а.с.77 зворот/ .

Однак, відповідно інформації, яка є у відкритому доступі та доступна державному нотаріусу, зокрема Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване 05.05.2006 року за спадкодавцем ОСОБА_7 . Вказаний Державний реєстр речових прав на нерухоме майно діяв в період з 03.05.2004 року по 31.12.2012 року, а з 01.01.2013 року по теперішній час діє Державний реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта./а.с.28/

Пунктом 3 глави 7 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який передбачає, що документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором також є нотаріус як спеціальний суб`єкт, який відповідно підпункту 8-1 пункту 8 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 01.01.2013 року.

Дійсно право власності спадкодавця ОСОБА_7 на вищевказаний жилий будинок виникло 03.05.2006р. та зареєстровано в установленому порядку до 01.01.2013 року.

Нотаріус є процесуально незалежною особою, яка самостійно приймає рішення, вчиняти нотаріальну дію чи відмовити в її вчиненні, при цьому нотаріусу заборонено безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (наказ Міністерство юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»).

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії тощо.

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії це процесуальний документ, який підтверджує факт відмови нотаріуса чи посадової особи у вчиненні конкретної нотаріальної дії з підстав, передбачених законом. Відповідно до пункту 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження.

Однак, судом встановлено, що державним нотаріусом Барановою О.В. спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є позивачами по даній справі, було видано постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.05.2023 року, а спадкоємцю ОСОБА_13 , відповідачу по справі, було видано запит компетентним органам від 18.03.2022 року про видачу саме спадкоємцю ОСОБА_13 дубліката свідоцтва про право власності, виданого 03.05.2006 року на ім`я ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ./а.с.76/

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Оскарження нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що така дія була вчинена неправомірно.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення бездіяльності нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції (до такого по суті висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 761/36415/18 (провадження № 61-15155св20).

Враховуючи те, що, оскільки саме по собі визнання протиправною бездіяльності нотаріуса, вираженої у відмові видати свідоцтво про право на спадщину в цілому не забезпечує поновлення права позивача на спадкування, тому що не тягне за собою будь-яких юридично значимих для неї наслідків, а зобов`язання нотаріуса вчинити нотаріальну дію, зокрема видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в цілому, виходить за межі повноважень суду, суд вважає, що обраний позивачами спосіб захисту їх права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 є ефективним засобом захисту.

Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця.

Відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відмова нотаріуса не означає, що оформити право власності на спадщину неможливо. Для того, аби завершити процедуру прийняття спадщини, необхідно визнати право власності на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно здійснюється виключно в судовому порядку за позовом спадкоємців.

Постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року № 227/3750/19 (оформлення спадщини через визнання права власності судом допускається тільки за умови, якщо це право не можна захистити в нотаріальному порядку).

Відповідно ст.392 ЦПК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

Судом встановлено, що саме відповідач ОСОБА_13 заперечує право позивачів, інших спадкоємців, на спадкування після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто фактично існує спір про право на спадкування між позивачами та відповідачем.

В матеріалах справи є копія ухвали Київського районного суду м.Одеси від 30.05.2022 року про повернення позовної заяви ОСОБА_13 , з якої вбачається, що 21.03.2022 року ОСОБА_13 зверталась до суду з позовом про усунення від права на спадкування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , проте судом було надано строк на усунення недоліків, оскільки недоліки не було усунено, заяву було повернуто позивачу.

Вказаний факт звернення ОСОБА_13 до суду з метою усунення від права на спадщину позивачів, також підтверджує наявність між сторонами спору про право, та той факт, що ОСОБА_13 є належним відповідачем по даній справі./а.с.27/

Отже, ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців про визнання права власності на спадкове майно.

В залежності від того, з якої причини відсутні правовстановлюючі документи, визначається майбутній алгоритм дій в судовому порядку.

Із пояснень позивачів, наданих у судовому засіданні вбачається, що до смерті спадкодавця ОСОБА_7 відносини між сторонами були гарні, на прохання ОСОБА_7 вони надавали її будь-яку допомогу по господарству, відмічали разом свята, будь-яких суперечок між сторонами не виникало, у 2008 році ОСОБА_7 вирішила оформити заповіт на чотирьох осіб, які є сторонами по справі. Приблизно за місяць до смерті ОСОБА_7 , відповідач за згодою позивачів поселилась до жилого дома ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що вона, її бабуся, її мати та двоє неповнолітніх дітей проживають усі разом, тому з метою поліпшення житлових умов та допомоги ОСОБА_7 , відповідач стала проживати разом з нею, а після її смерті залишилась проживати у спірному спадковому жилому будинку.

Факт фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується довідкою СОН «Золотий берег» від 27.11.2023 року, з якої вбачається, що зі слів сусідів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , пояснення та підписи яких посвідчено керівником ОСОН КМ «Золотой берег» ОСОБА_17 , вбачається, що ОСОБА_13 приблизно півтора роки проживає за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.141-142/.

Крім того, із повідомлень поштою та кур`єрською службою про виклики до суду, вбачається, що ОСОБА_13 саме за вказаною адресою отримувала сповіщення та власноручно ставила підписи про їх отримання./а.с.53,54,151,152,171,172/

У судовому засіданні позивачі пояснили, що на їх неодноразові звернення з проханням надати правовстановлюючі документи на жилий будинок ОСОБА_13 не реагувала, посилаючись на те, що вона працює кожен день та коли знайде час то принесе документи до нотаріальної контори, а у подальшому відповіла, що в оформленні спадщини її допомагає ОСОБА_18 , який є двоюрідним братом її дідуся та усі документи знаходяться у нього.

Позивачі зазначили, що вони неодноразово телефонували відповідачу та третьої особи, приходили до будинку АДРЕСА_1 , де проживає відповідач, з проханням надати правовстановлюючі документи до нотаріальної контори, але відповідач не спілкувалась, доступу до будинку позивачі не мають, оскільки ключі знаходяться у відповідача, ОСОБА_1 ходила на роботу до відповідача на Київський ринок, де між ними відбулась неприємна розмова, але вказані дії результату не дали, тому позивачі змушені були звернутись з заявою до поліції.

Відповідно довідки Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 02.12.2021 року вбачається, що було зареєстровано заяву позивача ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_19 , прізвище не зазначено, забрав з власної ініціативи документи на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В ході розгляду матеріалів звернення поліцією встановлено, що ОСОБА_18 дійсно має документи на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а також свідоцтво про смерть ОСОБА_7 від 21.09.2021 року та заповіт від ОСОБА_7 , згідно якого будинок має бути успадкований чотирма особами. ОСОБА_18 має намір в найближчий час звернутися до нотаріуса для оформлення спадщини. Крім того, заявниці ОСОБА_2 роз`яснено, що спори про спадщину повинні вирішуватися мирним шляхом або в цивільно-правовому порядку./а.с.145/

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яких було допитано у судовому засіданні пояснили, що вони неодноразово ходили разом з позивачами до відповідача додому за адресою: АДРЕСА_1 , стукали, кричали, ніхто не виходив, на телефон не відповідали, зі слів позивачів їм відомо, що перешкодою в отриманні спадщини є відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, які утримує відповідач та її родич ОСОБА_18 , тобто позивачі взагалі не мають доступу до жилого будинку, який є спадковим майном.

Також, позивачі пояснили, що багато років спілкувались, дружили сім`ями, зокрема і з ОСОБА_18 , якому довіряли та особисто він взяв ініціативу при проведенні поховання ОСОБА_7 , однак вони усі разом приймали участь в підготовці поховання, але не передбачили, що свідоцтво про поховання, буде оформлено на його ім`я, та у подальшому він буде утримувати всі правовстановлюючі документи, внаслідок чого позивачі змушені будуть звертатись до поліції.

Таким чином, судом встановлено на час розгляду справи в суді, наступні факти факт відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно у позивачів, факт наявності постанов державного нотаріуса щодо відмови позивачам у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадкових справ, факт відсутності доказів втрати документа, який засвідчує право власності спадкодавця, факт визнання наявності правовстановлюючих документів у відповідача або третьої особи, факт наявності спору про право, тобто фактично має місце встановлення факту перешкоджання з боку відповідача на справедливе оформлення спадкових прав на майно померлої ОСОБА_7 іншими спадкоємцями, тобто право позивачів оспорюється або не визнається іншою особою, зокрема, якщо правовстановлюючі документи на спадкове майно зберігаються у одного із спадкоємців /або за згодою спадкоємця у третій особі, яка не є спадкоємцем та не має відношення до спадщини, в даному випадку ОСОБА_18 /, тобто відповідач умисно не надає їх нотаріусу, то вказане є підставою для звернення до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстави для відмови у задоволенні позову у суду відсутні.

За приписами ст.141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на загальну суму 13936,80 грн., які було сплачено при поданні позову до суду, що підтверджено квитанціями від 12.06.2023 року та від 21.06.2023 року./а.с.5,36/

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1236, 1247,1268, 1269, 1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/4 частину жилого будинку АДРЕСА_1 , під літ.»Л», загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м., сараю літ.»М» у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер майна 14665694.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 , під літ.»Л», загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м., сараю літ.»М» у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер майна 14665694.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13936,80 /тринадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість/ гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.03.2024 року.

Суддя Гниличенко М. В.