ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3394/24 Справа № 413/4037/12 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Тимченко О.О.,

Суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 413/4037/12 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитних та інших договорів, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за порушення вимог договору застави,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року (суддя Ваврушак Н.М.), постановлену в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа № 413/4037/12 за позовом ОСОБА_5 до ПАТКБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитних та інших договорів, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за порушення вимог договору застави.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року у цивільній справі № 413/4037/12 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитних та інших договорів, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за порушення вимог договору застави накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції виходив з того, що характер спірних правовідносин, предмет позову, згідно якого позивач просить стягнути з відповідачів 192 874,32 грн, є достатньою правовою підставою для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_4 посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року накрадено арешт на нерухоме майно особи, яка не є учасником справи, оскільки учасником даної справи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вказане обтяження перешкоджає заявниці в отриманні свідоцтва про спадщину, тому вона просить суд скасувати заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник ПАТ «Акцент-Банк`в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа № 413/4037/12за позовом ОСОБА_1 до ПАТКБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитних та інших договорів, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за порушення вимог договору застави.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року у цивільній справі № 413/4037/12 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитних та інших договорів, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за порушення вимог договору застави накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

25 лютого 2021 року Дніпровським апеляційним судом у даній справі ухвалено остаточне судове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 343 МК від 09 жовтня 2008 року в розмірі 30 889,4 грн. В решті в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Заходи забезпечення позову, вчинені ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року, не скасовані.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову у цивільній справі № 413/4037/12, суд першої інстанції виходив з того, що характер спірних правовідносин, предмет позову, згідно якого позивач просить стягнути з відповідачів 192 874,32 грн, є достатньою правовою підставою для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

За частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 та частини 3 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При цьому слід мати на увазі, що при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про стягнення боргу може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Враховуючи обставини справи і зміст позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачам у даній справі, відповідає вказаним вимогам закону, оскільки суд першої інстанції виходив з того, що характер спірних правовідносин, предмет позову, згідно якого позивач просить стягнути з відповідачів 192 874,32 грн, є достатньою правовою підставою для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачам.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З поданої ОСОБА_4 апеляційної скарги вбачається, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та якій, на праві приватної власності, належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на яку оскаржуваною ухвалою накладено арешт.

При цьому як померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і апелянт ОСОБА_4 не є стороною у даній справі

Учасником даної справи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обтяження, накладене ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року перешкоджає заявниці в отриманні свідоцтва про спадщину, тому саме з цих підстав апелянт просить суд скасувати заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Наведені ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року, з огляду на таке.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах першому, другому постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Зняття арешту з майна врегульовано статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Перелік підстав для зняття арешту не є вичерпним та згідно частини п`ятою наведеної норми може бути знятий за рішенням суду в усіх інших випадках.

Після винесення рішення суду про зняття арешту з майна та набрання ним законної сили, арешт знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та реєстру обтяжень виключаються.

Таким чином, для скасування заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на нерухоме майно особи, яка не є стороною у справі,визначено спеціальний порядок, який регулюється положеннями ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який передбачає подання позову про зняття арешту із майна, а не ініціювання оскарження ухвали, якою на таке майно накладено арешт.

Отже, звернувшись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу, якою накладено арешт на майно, що належить не стороні у справі, а іншій особі, ОСОБА_4 обрано не правильний спосіб захисту її порушеного права, оскільки у даній ситуації арешт майна може бути знятий за рішенням суду, а не шляхом скасування ухвали, якою було накладено арешт з урахуванням того, що власник майна не є стороною у даній справі.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П. Зубакова

Повне судове рішення складено 26 березня 2024 року

Головуючий О.О.Тимченко