У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-340/12

14 березня 2024 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.,

секретар - Фадєєва Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську адміністративну справу за ініціативою Першотравенського міського суд Дніпропетровської області про відновлення втраченого судового провадження у адміністративній справі Свердловського міського суду Луганської області у справі №2-а-340/12 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення, Свердловської міської ради, Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Суддею Першотравенського міського суду Дніпропетровської області винесено ухвалу про відновлення за ініціативою суду втраченого судового провадження у адміністративній справі Свердловського міського суду Луганської області у справі №2-а-340/12 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення, Свердловської міської ради, Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Представник Свердловської міської ради Луганської області в судове засідання не з`явився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву згідно якої просить долучити наявні копії матеріалів справи №2-а-340/12, а саме копії постанови Свердловського міського суду Луганської області від 07.06.2012 року, а також копію виконавчого листа виданого 20.07.2012 року.

Суд дослідивши відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень та надані стороною матеріали адміністративної справи №2-а-340/12 дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.384 КАС України, відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Як зазначено у ст.386 КАС України, Заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Свердловському міському суду Луганської області, здійснюється Біловодським районним судом Луганської області.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року №1/0/9-22, справи, які підсудні Біловодському районному суду Луганської області розглядаються Першотравенським міським судом Дніпропетровської області.

Згідно ст.389 КАС України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: а) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); б) документи, надіслані (видані) адміністративним судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; в) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; г) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; ґ) відомості Єдиного державного реєстру судових рішень; д) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі; е) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень встановлена наявність Свердловського міського суду Луганської області від 07.06.2012 року по адміністративні справі №2-а-340/12.

Заявником надано копії наявних матеріалів адміністративної справи №2-а-340/12: постанови Свердловського міського суду Луганської області від 07.06.2012 року, а також копію виконавчого листа виданого 20.07.2012 року.

Суд дослідивши наявні матеріали, вважає можливим відновити втрачене судове провадження по адміністративній справі №2-а-340/12 в частині постанови Свердловського міського суду Луганської області від 07.06.2012 року та копії виконавчого листа виданого 20.07.2012 року.

Керуючись ст.ст. 384-390 КАС України, - суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити втрачене судове провадження Свердловського міського суду Луганської області №2-а-340/12 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення, Свердловської міської ради, Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в частині наданих копій матеріалів справи позивачем, а саме:

- копії постанови Свердловського міського суду Луганської області від 07.06.2012 року;

- копії виконавчого листа виданого 20.07.2012 року,

а також наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень постанови Свердловського міського суду Луганської області від 07.06.2012 року наступного змісту:

Справа № 2-а-340/12

ПОСТАНОВА

07 червня 2012 року

Свердловський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Колтун В.А.

при секретарі Комісовської О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Свердловська справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення, Свердловської міської ради, Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом, та в обґрунтування позовних вимог зазначив, що має дитину, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно п.5 ст. 27 Закону України «про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має статус постраждалої дитини, посвідчення серія НОМЕР_1 .

Її донька ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПСЗН виконкому Свердловської міської ради, як дитина, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.8 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була передбачена щомісячна виплата мінімальної заробітної плати сім`ям на кожну дитину шкільного віку, які стали інвалідами або які знаходяться на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Мінімальна заробітна плата складала: з 01.04.2011р.-960.00 грн. з 01.10.2011р.-985,00 грн. з 01.12.2011р.-1004,00 грн. з 01.01.2012р.- 1073,00 грн.

Вона, як мати дитини, що постраждала від Чорнобильської катастрофи, згідно ст. 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», маючи право захистити інтереси своєї дитини, звернулась до УПСЗН виконкому Свердловської міської ради з вимогою провести перерахунок і виплату недоотриманих коштів, але одержала відмову. Мотивація була така, що розмір щомісячної виплати передбаченої п.8 ст. 30 Закону було визначено постановою КМУ № 649 від 20.04.2007 року - 32 грн. в місяць і що законом про Державний бюджет України не передбачено інших коштів.

Згідно ст. 1 Конституції України - Україну проголошено демократичною, соціальною та правовою Державою.

Ст. 21 Конституції України визнає права і свободи людини, є невідчужуваними та непорушними.

Ст. 22 Конституції України гарантує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до діючих законів їх зміст і об`єм не може бути звужений.

Ст. 22 та ст. 64 Конституції України гарантують право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права і що вони не можуть бути обмежені, в тому числі і при зупинкою дій Законів (їх окремих положень), лише у випадку воєнного або надзвичайного стану.

В ч.2 ст.8 Конституції України встановлена вимога відносно Законів України - всі вони приймаються виключно на підставі Конституції України і повинні відповідати їй.

Метою та особливістю Закону «Про державний бюджет України» є забезпечення належних умов для реалізації інших Законів України, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами, скеровані на їх соціальний захист в тому числі і надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже при прийнятті Закону «Про державний бюджет України» повинні бути додержані принципи соціальної, правової держави, верховенство права, а також збережені пільги, компенсації і гарантії (ст.48 КУ). Виходячи з цього, згідно Конституції України Закон «Про державний бюджет України» не повинен скасовувати або змінювати об`єм прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими Законами України.

Ці та інші висновки вже були висловлені в Рішеннях Конституційного Суду України, про незаконні дії при прийнятті Законів «Про державний бюджет", які обмежують права громадян на компенсаційні виплати.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст. 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачає, що державні соціальні гарантії встановлені законами - мінімальний розмір заробітної плати, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розмір інших видів соціальних виплат встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами, котрі забезпечують рівень життя не нижче прожиткового рівня.

На основі соціальних гарантій визначається розміри мінімальної заробітної плати і мінімальної пенсії та інших видів соціальних виплат і допоміг.

Ст. 19 того ж Закону визначає, що виключно Законами визначається мінімальний розмір заробітної плати, мінімальний розмір пенсії за віком. Державні соціальні гарантії-являються обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форм власності.

Ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», гарантовано, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Закон про Державний бюджет України неконституційним, є злочином з боку влади, виконання явно неконституційного закону лягає на судову та виконавчу владу.

Відповідач повинен діяти по-перше в межах закону, а не підзаконного акту, тому вона вважає, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Свердловської міської ради діяло незаконно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами, при вирішенні цієї справи, підлягає застосуванню ст. 30 п. 8 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та законів України «Про становлення мінімальної заробітної плати» на 2011 рік, а не Постанови КМ України № 649.

Згідно відповіді відповідача її донці, ОСОБА_2 були нараховані та виплачені наступні суми із розрахунку 32.00 грн. щомісячно, а саме:

За вересень, жовтень, листопад 2011р виплачено - 32,00 грн. х 3місяці = 96.00 грн..

За грудень нараховані, але не виплачено - 32,00 грн. х 1 місяць = 32 грн. а треба було нарахувати:

з 01.09.2011 р. 30.09. 2011р -960,00 грн. х 1 місяць = 960,00 грн.

з 01.10.2011 р. по 30.11.2011р. - 985,00 грн. х2місяців= 1970,00 грн.

з 01.12.2011р. по 31.12.2011р. - 1004,00грн. хі місяць = 1004.00 грн.

Разом: 3934,00 грн.

Загальна сума боргу станом на 01.02.2012р. складає - (3934,00 грн. - 128,00 грн.) = 3806,00 грн. (три тисячі вісімсот шість гривень).

Вона вважаю дії відповідача по невиплаті допомоги на дитину, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними та незаконними і такими, що порушують право моєї дитини на соціальний захист.

В ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнаний обов`язок держави перед громадянами за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи. Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду заподіяну громадянам та зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну здоров`ю або втрату працездатності громадянам і дітям постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 6 Кодексу Адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається

У зв`язку з чим позивач просить суд визнати дії посадових осіб УПСЗН виконкому Свердловської міської ради в не донарахуванні та не до виплаті належних коштів по щомісячної виплаті мінімальної заробітної плати сім`ям на кожну дитину шкільного віку, яки стали інвалідами або які знаходяться на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно п.8 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними. Зобо`язати нарахувати і виплатити УПСЗН виконкому Свердловської міської ради на користь її дитини ОСОБА_2 - заборгованість по щомісячній виплаті в сумі 3806,00 гри.(три тисячі вісімсот шість гривень) з 01.09.2011 року по 01.01.2012 рік. Зобов`язати УПСЗН виконкому Свердловської міської ради нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 щомісячно мінімальну заробітну плату до закінчення школи з урахуванням ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У судове засідання позивачка надала заяву, у якій просила задовольнити її позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання надав заперечення, у якому просив відмовити позивачці в задоволенні її вимог.

Вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив слідуючи фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Як встановлено в судовому засіданні позивач є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 7);

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно листа - довідки УСЗН позивачу виплачувалися щомісячні компенсаційні виплати на дитину шкільного віку, якій надано статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи у відповідності із Постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 20 квітня 2007 року.

Пунктом 8 частини 1 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги щомісячна виплата мінімальної заробітної плати на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами 1 або 2 групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, замість виплати, передбаченої п. 6 даної статті, якщо вказана дитини не перебуває на повному державному забезпеченні.

Згідно з п.30 ст. 71 Закону України " Про Державний бюджет на 2007 рік" призупинено на 2007 рік, дію ст. 30 Закону України «ПроСтатус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 року від 9 липня 2007 року у справі № 1-29/2007 рік про соціальні гарантії громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) статті 56, 71 Закону України " Про державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року.

Рішення Конституційного Суду України є обов"язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв"язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, з 9 липня 2007 року була відновлена дія статті 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України`від 28 грудня 2007 року N 107-VI, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, текст ст.30 Закона України № 796 був викладений у новій редакції: «50% мінімальної заробітної плати замінити словами «в порядку та розмірі, встановленому КМУ». При цьому зміни, внесені пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України`були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року10-рп/2008. У вказаному рішенні Конституційним судом України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, з 22 травня 2008 року знов була відновлена дія ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд вважає, що відповідач необґрунтовано нараховував та виплачував компенсацію з 1 вересня 2011 року до 31 грудня 2011 року всупереч тому, що дія ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була відновлена.

Згідно з ст..19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та обумовлену цим необхідність їх адекватного захисту, Верховна Рада України внесла доповнення до ст..71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону (Закон № 231 -V від 5 жовтня 2006 року.)

Ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разіповної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, при розрахунку розміру компенсацій на дитину, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи слід керуватися ст.30 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі вище викладеного суд вважає, що бездіяльність відповідача по виплаті компенсації на дитину, яка постраждала внаслідок Чорнобильської аварії не в повному обсязі, не відповідає вимогам ст. 30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є такою, що порушує конституційні права позивача на належний соціальний захист.

Згідно ст. 22 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рук`мінімальний розмір заробітної плати складає з 1 січня 2011 року 941 грн., 1 квітня 2011 року 960 грн., з 1 жовтня 2011 року 985 грн., з 1 грудня 2011 року 1004 грн.

В частині вимог позивачки щодо зобов`язання УПСЗН виконкому Свердловської міської ради нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 щомісячно мінімальну заробітну плату до закінчення школи з урахуванням ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слід відмовити оскільки це не визначено ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 69, 71, 159, 161, 162 КАС України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,

ПОСТАНОВИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення, Свердловської міської ради, Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії УПСЗН виконкому Свердловської міської ради в не донарахуванні та не до виплаті належних коштів по щомісячної виплаті мінімальної заробітної плати сім`ям на кожну дитину шкільного віку, яки стали інвалідами або які знаходяться на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно п.8 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними.

Зобо`язати нарахувати і виплатити УПСЗН виконкому Свердловської міської ради на користь її дитини ОСОБА_2 за період з 01.09.2011 року по 01.01.2012 рік.

В іншій частині відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного Адміністративного суду Донецької області через Свердловський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у випадку застосування ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя:_______________

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя С.М. Демиденко