Провадження № 4-с/752/47/24
У Х В А Л А

іменем України

21 лютого 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» Недашківської Інни Володимирівни на дії головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни, боржник: ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

у листопаді 2023 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» Недашківська І.В. звернувся до суду зі скаргою надії головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І., боржник: ОСОБА_1 , в котрій просив суд:

- визнати дії головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яковенко Т.І. щодо винесення повідомлення від 31.10.2023 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а саме: судового наказу у справі № 752/13001/21 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості, незаконними;

- визнати повідомлення головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яковенко Т.І. від 31.10.2023 року про повернення виконавчого документу у справі № 752/13001/21 стягувачу без прийняття до виконання, неправомірним;

- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 31.10.2023 року, а саме: судового наказу у справі № 752/13001/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 29.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 30.01.2024 року (а.с. 76).

30.01.2024 року розгляд скарги відкладено на 21.02.2024 року (а.с. 94).

В судове засідання скаржник не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив скаргу задовольнити.

Головний державний виконавець Яковенко Т.І. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд скарги за її відсутності. Також надала заперечення на скаргу, в яких просила відмовити у її задоволенні, посилаючись на правомірність своїх дій (а.с. 81-82).

Боржник, який в установленому порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, в силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, з урахуванням строків розгляду справ даної категорії, визначених ч. 1 ст. 450 ЦПК України, суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено ч. ч. 1, 5 ст. 74 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 27.10.2023 року до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов на виконання виконавчий документ: судовий наказ від 01.06.2021 року в справі № 752/13001/21, виданий Голосіївським районним судом м. Києва, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості за житлово-комунальні послуги, спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 26 840,79 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 39124,01 грн., а також витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судових витрат у розмірі 227,00 грн. (а.с. 61-62)

31.10.2023 року головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, а саме: РНОКПП є невірний та містить 11 символів (РНОКПП НОМЕР_1 належить жінці 07.08.1985 року народження, згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану). Згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану міститься інформація щодо ОСОБА_1 тільки ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших осіб з таким ПІБ в реєстрі не міститься (а.с. 66-67).

За змістом ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

У ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Отже, примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, які повинні відповідати вимогам, викладеним у ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому законодавець визначив підстави повернення стягувачу без виконання саме виконавчого документа, у випадках, викладених у ч. 4 ст. 4 цього Закону.

Разом з тим, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.12.2018 року у справі № 749/1181/16-ц (провадження № 61-1115св18), від 08.05.2019 року у справі № 813/2125/16 (провадження № К/9901/21841/18), від 19.09.2019 року у справі № 469/1357/16-ц (провадження № 61-35493св18).

Сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.12.2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19), від 29.04.2021 року у справі № 686/3941/19.

Слід вказати, що у постановах від 08.05.2019 року у справі № 813/2125/16 (провадження № К/9901/21841/18), від 24.12.2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19) Верховний суд вказував, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 22.028.2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.05.2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21.05.2014 року у справі № 6-45цс14.

Виконання судового рішення, яке набрало законної сили, є складовою частиною принципу юридичної визначеності, без якого є неможливим ефективне відновлення порушених прав, за захистом яких особа звертається до суду. Отже, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, зокрема, й конфіденційну, а тому, враховуючи, що стягувач обмежений у праві самостійно отримати конфіденційну інформацію відносно боржника, також те, що державний виконавиць не вжив заходів для одержання вказаної інформації самостійно, чим порушив права стягувача на виконання судового рішення, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, а саме, в частині визнання повідомлення головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. від 31.10.2023 року про повернення виконавчого документу у справі № 752/13001/21 стягувачу без прийняття до виконання, неправомірним, та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 31.10.2023 року, а саме: судового наказу у справі № 752/13001/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості.

В задоволенні вимог скарги щодо визнання дій головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. щодо винесення повідомлення від 31.10.2023 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а саме: судового наказу у справі № 752/13001/21 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості, незаконними, слід відмовити з огляду на положення ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпорядж ень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» Недашківської Інни Володимирівни на дії головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни, боржник: ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати повідомлення головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. від 31.10.2023 року про повернення виконавчого документу у справі № 752/13001/21 стягувачу без прийняття до виконання, неправомірним;

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 31.10.2023 року, а саме: судового наказу у справі № 752/13001/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко