ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1818/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дубінкіної М.І.,

представника позивача - адвоката Ліндаєва О.С.,

представника відповідача - адвоката Гордієнка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ліндаєв Олександр Сергійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЮКРЕЙНІАН СІТІ СЕРВІС» про стягнення заборгованості із невиплаченої суми вихідної допомоги при звільнені та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ліндаєв Олександр Сергійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЮКРЕЙНІАН СІТІ СЕРВІС» про стягнення заборгованості із невиплаченої суми вихідної допомоги при звільнені та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги, в якому позивач просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЮКРЕЙНІАН СІТІ СЕРВІС» на його користь заборгованість з невиплаченої суми вихідної допомоги при звільненні в розмірі 347156,55 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЮКРЕЙНІАН СІТІ СЕРВІС» на його користь середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги в розмірі 128576,50 грн.

До початку підготовчого судового засідання від представника позивача - адвоката Ліндаєва О.С. до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд визнати ОСОБА_1 таким, що був звільнений з 05.07.2023 з посади директора ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЮКРЕЙНІАН СІТІ СЕРВІС» на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП, а саме, у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав вищезазначену заяву, просив суд прийняти її до розгляду, представник відповідача - заперечив проти прийняття її до розгляду.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зміст заяви про збільшення позовних вимог та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Роз`яснюючи зміст застосування зазначеної норми цивільного процесуального закону, Верховний Суд у постанові від 10.04.2023, справа №278/3717/21, сформулював наступну правову позицію.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/обраних способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

З первісної редакції позовної заяви вбачається, що у ній позивач просив:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЮКРЕЙНІАН СІТІ СЕРВІС» на його користь заборгованість з невиплаченої суми вихідної допомоги при звільненні в розмірі 347156,55 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЮКРЕЙНІАН СІТІ СЕРВІС» на його користь середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги в розмірі 128576,50 грн.

В подальшому, на стадії підготовчого провадження, позивач подав до суду заяву про зміну (збільшення) позовних вимог, в якій просив суд визнати ОСОБА_1 таким, що був звільнений з 05.07.2023 з посади директора ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЮКРЕЙНІАН СІТІ СЕРВІС» на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП, а саме, у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб.

Отже, як вбачається зі змісту прохальної частини згаданої заяви, позивач здійснив доповнення позовних вимог новою позовною вимогою немайнового характеру, тобто змінює предмет позову.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.09.2020 у справі № 205/4196/18 під час розгляду спору щодо розірвання трудового договору (контракту) за п. 5 ст. 41 КЗпП України матиме значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою), передбаченої цивільним законодавством й установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення. Тому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що для визначення юрисдикції суду для розгляду ініційованого звільненим з посади керівником юридичної особи (її виконавчого органу) спору з цією юридичною особою, її власником (органом, уповноваженим здійснювати від імені власника управління такою особою) про законність звільнення цього керівника (припинення його повноважень або усунення від посади), слід враховувати таке: за правилами цивільного судочинства потрібно розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (припинення повноважень за частиною третьою статті 99 ЦК України). До юрисдикції господарського суду належать спори, в яких позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за ч. 3 ст. 99 ЦК України, п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскаржує законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого припинення повноважень (звільнення).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Оскільки позивачем оскаржується дотримання органом управління процедури ухвалення рішення про припинення його повноважень на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, в силу норм чинного законодавства даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Крім того, суд при вирішенні даного питання також керується практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суду необхідно виходити з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи, що при зверненні до суду із заявою про зміну (збільшення) позовних вимог позивач просить суд збільшити позовні вимоги, шляхом доповнення їх новою вимогою немайнового характеру, що не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, відтак в прийнятті зазначеної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В прийнятті заяви про зміну предмету позову, поданої представником позивача представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ліндаєва О.С. в рамках розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ліндаєв Олександр Сергійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЮКРЕЙНІАН СІТІ СЕРВІС» про стягнення заборгованості із невиплаченої суми вихідної допомоги при звільнені та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги.

Заяву про зміну предмету позову повернути представнику позивача ОСОБА_1 адвокатуа Ліндаєву О.С.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду з новими самостійними позовними вимогами в порядку, передбаченому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому копію ухвали суду не вручено в день її проголошення, має право на поновлення строку для апеляційного оскарження, якщо скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: Л.М. Осіпенко