Справа № 749/1390/23
Номер провадження 2/749/12/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2024 р. м.Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шаповал З.О.

з участю секретарів Мирошниченко А.М., Павленко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Сновськ цивільну справу №749/1390/23 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 50572, 22 грн за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 02.11.2023 року у відповідача перед банком існує заборгованість у згаданому розмірі.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 29.12.2023 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання на 22.01.2024 р.

19.01.2024 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 22.01.2024 р. судове засідання у справі було відкладено на 09.02.2024 р.

25.01.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. За доводами відзиву на позовну заяву, з виписки руху коштів по картці вбачається, що позивач нарахував відсотки за прострочення кредиту і відніс їх до тіла кредиту. Крім того, відповідач зазначає про те, що банк регулярно списував відсотки, які не були погоджені сторонами, а також 24.12.2021 р. списав 11600, 00 грн в рахунок погашення заборгованості.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 09.02.2024 р. оголошено перерву до 04.03.2024 року. Зобов`язано АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УНІВЕРСАЛ БАНК" подати більш повний та детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.03.2021 р., з урахуванням обставин, зазначених у мотивувальній частині даної ухвали. Зобов`язано ОСОБА_1 контррозрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.03.2021 р., з урахуванням обставин, зазначених у мотивувальній частині даної ухвали, а також обставин, на які відповідач посилається у відзиві на позовну заяву, щодо неправильності здійсненого позивачем розрахунку. Встановлено сторонам строк для виконання обов`язку щодо подання розрахунку (контррозрахунку) до 29.02.2024 р.

15.02.2024 р. від позивача надійшла заява про надання доказів, у якій також стверджує, що заборгованість позивача складає 50572, 22 грн, яка складається із повністю використаного кредитного ліміту у розмірі 40000, 00 грн та 10572, 22 грн. овердрафту.

20.02.2024 р. від відповідача надійшов контррозрахунок, з якого вбачається, що тіло кредиту становить 28341, 76 грн (різниця між сумою боргу та сумою нарахованих відсотків), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

26.02.2024 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що відповідач, підписавши заяву підтвердив отримання копії договору у мобільному додатку та ознайомився з його умовами. За доводами позивача, у випадку, коли особа не дає згоди з умовами і правилами надання банківських послуг у мобільному застосунку шляхом накладення електронного підпису, застосунок не переходить на наступний етап входу, тобто без ознайомлення з умовами та правилами неможливе подальше проведення банківських послуг. Позивач стверджує, що заборгованість позивача складає 53256, 22 грн, яка складається із повністю використаного кредитного ліміту у розмірі 40000, 00 грн та 13256, 22 грн. овердрафту. За доводами позивача згідно умов договору черговість погашення заборгованості наступна: у першу чергу - прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти, у другу - сума кредиту та проценти за користування кредитом, у третю - неустойка, штраф, пеня, інші платежі, передбачені договором. У випадку, якщо клієнт має заборгованість по сплаті більше ніж одного щомісячного платежу, погашення його грошових зобов`язань відбувається згідно із строками виникнення заборгованості починаючи з найдавнішого за строком і включно до поточного платежу. Позивач зауважує, що відповідно до п. 5.22 пункту 2 Р. 2 умов, кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у позові просить справу розглянути у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослiдивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з заявленого позову, на підставі анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 09.03.2021 р. (а. с. 13), підписаної КЕП (а. с. 9, 14) АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується копією виписки по рахунку (а. с. 60-90).

Як вбачається із вказаної анкети-заяви, згідно п. 1 заяви ця анкета заява разом із умовами та правилами обслуговування в АТ «НІВЕРСАЛ БАНК» у разі надання послуг щодо продуктів (MONOBANK I Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rares, складають договір про надання банківськиї послуг. Підписуючи цю анкету-заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку monobank позивач підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку monobank, своє ознайомлення з умовами договору, укладення договору із ним (а. с. 13).

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано копії витягу з умов та правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а. с. 16-28), витягу з тарифів «Чорна картка monobank» (а. с. 29-30), паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank (а. с. 31-33).

З виписки по рахунку відповідача вбачається, що станом на 13.12.2023 р. та станом на 23.01.2024 р. залишок на рахунку (баланс на кінець періоду) становить - 13256, 22 грн. Також зазначено, що кредитний ліміт становить 40000, 00 грн. Заборгованість станом на 23.01.2024 - 53256, 22 грн (а. с. 60-90).

Позивач стверджує, що у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, відповідач допустив виникнення заборгованості, у розмірі 50572, 22 грн, яка складається із 50572, 22 грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), що, за доводами позивача, також підтверджується наданим позивачем розрахунком (а. с. 10-12).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Виходячи зі змісту статті 10561 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, отже суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту.

При визначенні розміру заборгованості за тілом кредиту суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12 Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 675), якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, в тому числі, використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину.

Згідно ч. 12 ст. 11 Закону № 675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Позивач зазначає, що відповідач, підписавши заяву підтвердив отримання копії договору у мобільному додатку та ознайомився з його умовами.

На підтвердження вказаної обставини позивачем було надано форму підтвердження електронного документу, в якій зокрема зазначено назву документу «umovy» та дату підписання ЕП - 09.03.2021 р. (а. с. 15).

У той же час, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано витяг з умов та правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank I Universal Bank в редакції, затвердженій протоколом правління № 49 від 30.11.2022 р., яка набрала чинності з 01.12.2022 р. Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач підписував вказаний документ. (форма підтвердження електронного документу від 09.03.2021 р. не може бути підтвердженням підписання документу від 30.11.2022 р.).

У той же час, банком не було надано умов та правил в редакції станом на 09.03.2021 р., які за доводами позивача підписав відповідач.

Отже, позивачем не надано жодних доказів того, що між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо істотних умов договору.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови, що діяли саме на час підписання заяви, надана банком роздруківка умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Зазначене відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом 26.02.2020 р. при розгляді справи № 335/2109/18.

Матеріали справи не містять жодних даних щодо того, які саме тарифні плани діяли для карток, що йому видавались, позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що саме додані до позовної заяви умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву, а також те, що надані йому для ознайомлення документи на момент підписання вказаної заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за відсотками, їх розмірів і порядку нарахування.

З тих же підстав суд також відхиляє доводи позивача про те, що згідно п. 5.22 пункту 2 Р. 2 умов, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості, оскільки позивачем не було доведено що між сторонами договору було досягнуто згоди щодо такої умови.

Суд зауважує, що використання відповідачем кредитної картки та часткове повернення коштів не свідчить про те, що він знав і розумів, як це передбачено вимогами законодавства, умови, порядок та розмір нарахування відсотків за кредитом, отже, сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення обов`язку сплати інших нарахувань, крім суми фактично отриманих коштів. Подібного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18.03.2019 р. у справі № 751/861/17-ц.

Таким чином, позивачем не було доведено правомірність нарахування відсотків за договором а також включення їх до тіла кредиту.

Як вбачається з наданої відповідачем виписки по рахунку, вказана виписка містить відомості про операції зі списання відсотків: 01.07.2021 р., 01.08.2021, 01.09.2021, 01.10.2021 р., 01.11.2021 р., 01.01.2022 р., 01.12.2021 р., 01.02.2022 р., 01.03.2022 р., 01.04.2022 р., 01.05.2022 р., 01.06.2022 р., 01.07.2022 р., 01.08.2022 р., 01.09.2022 р., 01.10.2022 р. на загальну суму 21230, 46 грн, що відповідає наданому відповідачем контррозрахунку.

Враховуючи вищенаведені висновки суду для визначення розміру заборгованості за тілом кредиту необхідно відняти вказану суму від нарахованої позивачем суми заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29341, 76 грн.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги позивача задоволені на 58, 02 % (29341, 76 х 100% : 50572, 22 = 58, 02).

Позивач сплатив 2684, 00 грн судового збору. Відповідно, з відповідача на користь підлягає стягненню 1557,26 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 207, 526, 625, 626, 628, 638, 1046, 1048, 1049, 1077, 1078 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" суму боргу у розмірі 29341, 76 гривень (двадцять дев`ять тисяч триста сорок одна гривня 76 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 1557,26 гривень (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят сім гривень 26 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у зазначений вище строк.

Суддя З.О.Шаповал