Справа № 202/2506/24
Провадження № 6/202/198/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засіданні Шульги А.О., державного виконавця Бочар Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення (заінтересовані особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у міста Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 ), -

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся з заявою, в якій просив розглянути питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення (виконавчий документ № 2-3006/2011, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 11.04.1015 року), ухвалити судове рішення про дозвіл на перетин ним державного кордону України, постановити окрему ухвалу з метою перевірки дотримання Угоди між Урядом України та Сполучених Штатів Америки щодо реформування правоохоронних органів та кримінальної юстиції України в частині п.5 "Чинне законодавство", п.8 "Права людини" та перешкоджання прогресу у досягненні цілей цієї Угоди посадовими особами Міністерства юстиції та притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких можуть визнаватися протиправними.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 в частині вимог про надання дозволу на перетин державного кордону України та постановлення судом окремої ухвали відмовлено, а заяву в частині вимоги про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду по суті.

Боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 у судове засіданні не з?явилися, про дату та час розгляду судом заяви були повідомлені.

В свою чергу, державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у міста Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бочар Т.В. з?явилася в судове засідання, проти задоволення заяви заперечувала, зазначивши, що на виконанні знаходиться виконавче провадження, відкрите у 2015 році, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу). Боржник працював в поліції. Після звільнення шукав притулку в російській федерації. У 2022 році подав документи для виїзду до Канади. Боржник ухиляється від сплати аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів складає 260 тис. грн. Тому вважає, що заява ОСОБА_1 про відстрочення або розстрочення аліментів спрямована на ухилення від сплати аліментів та виїзд за межі України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні такої заяви.

Суд, заслухавши державного виконавця, ознайомившись із матеріалами заяви боржника, приходить до висновку, що заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом установлено, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 жовтня 2011 року у справі № 0417/2-3006/2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі цього рішення був виданий виконавчий лист, який на це час перебуває на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у міста Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Статтею 129 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у статті 435 ЦПК України.

Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд має врахувати: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, за змістом наведених норм закону суд має право відстрочити або розстрочити виконання рішення у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Тобто можливість відстрочення або розстрочення виконання рішення суду закон пов`язує саме з наявністю обставин, які ускладнюють чи виключають можливість виконання рішення суду.

При цьому виконання судового рішення може бути відстрочене або розстрочене на строк, що не перевищує одного року з дня ухвалення такого рішення.

Заявляючи вимогу про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, боржник у своїй заяві посилається на те, що його родина звернулася за допомогою до Міжнародних органів інших держав, членом яких є Украі?на, для захисту своїх прав і свобод від погроз і протиправних посягань. У 2022 році йому було відмовлено у працевлаштуванні до Національної поліції. В 2023 році після закінчення навчання в акредитованіи? автошколі відмовлено в проходженні теоретичного іспиту у сервісному центрі МВС для отримання категоріі? "D". Також відмовлено у зарахуванні дочки до дитячого дошкільного закладу. Посадовими особами Міністерства юстиціі? заблоковані рахунки для отримання фінансової допомоги та нараховано борг у розмірі 228 679 грн. Крім того, заборонено виїзд за межі України. На думку заявника, вказані дії свідчать про здійснення його переслідування. Тому з мотивів отримання захисту в іншій державі через переслідування та збройну агресію РФ, запрошення на кордон у пункт пропуску іншої держави, просить відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

Суд вважає, що наведені у заяві ОСОБА_1 обставини не можуть вважатися винятковими та такими, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення суду.

Неможливість виконання рішення суду належними доказами не доведена.

Суд звертає увагу, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України).

Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 71 Закону України «По виконавче провадження» прямо передбачено винесення державним виконавцем за наявності заборгованості зі сплати аліментів постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Суд бере до уваги, що аліменти з ОСОБА_1 були присуджені 14.10.2011 року, тобто з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів минуло понад дванадцяти років. Рішення суду боржником належним чином не виконувалося, про що свідчить наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка боржником не погашена.

Вказані обставини виключають можливість відстрочення або розстрочення виконання такого судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення у справі № 0417/2-3006/2011 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко