Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/22/24

Провадження №2/377/98/24

05 березня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

У С Т А Н О В И В

09 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого, посилаючись на статті 184, 185, 199, 200 СК України, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на її утримання у зв`язку із продовженням навчання у розмірі частки всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 , батько позивачки, та ОСОБА_3 , мати позивачки,перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 08 квітня 2015 року було розірвано. ОСОБА_2 , батько позивачки, до її повноліття сплачував добровільно на її утримання на користь її матері ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку на підставі поданої ним до бухгалтерії за місцем служби заяви. Після досягнення повноліття позивачка проживає разом з матір`ю, не працює та навчається на третьому курсі Чернігівського базового фахового медичного коледжу за спеціальністю «Медсестринство» за програмою «Лікувальна справа» на денній формі. Термін закінчення навчання 30 червня 2025 року. У зв`язку з продовженням навчанням на денній формі позивачка не може працювати, тому потребує матеріальної підтримки та звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 18 січня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 лютого 2024 року. Цією ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , матір позивачки. Також витребувано за клопотанням позивача у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України довідку про середньомісячну заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_2 ; в Славутицької державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби у Київській області довідку про його доходи за 2023 рік.

20 лютого 2024 року судовий розгляд справи було відкладено на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України та призначено судове засідання на 05 березня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 у призначене судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. У поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у призначене судове засідання повторно не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання. Згідно з інформацією про відстеження поштового пересилання ( трек-номер 705), розміщеною на офіційному сайті АТ «Укрпошта», відправлення повернуто за зворотною адресою у зв`язку з відсутністю адресата. У такому випадку відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач до суду не подав. Клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла.

Третя особа ОСОБА_3 у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. У поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 05 березня 2024 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17 січня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено відповідний актовий запис за №10, її батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 (а.с.5 ).

Відповідач ОСОБА_2 , батько позивачки,та третя особа ОСОБА_3 , мати позивачки,зареєстрували шлюб 29 вересня 2001 року, який було розірвано рішенням Славутицького міського суду Київської області від 08 квітня 2015 року у справі №377/284/15-ц, провадження № 2/377/148/15, яке набрало законної сили 21 квітня 2015 року ( а.с.7, 8-9).

Довідкою №832 від 13 грудня 2023 року підтверджено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року навчається в Комунальному закладі «Чернігівський базовий фаховий медичний коледж» Чернігівської обласної ради на 3 курсі, група «Б», за спеціальністю 223 «Медсестринство», освітньо-професійною програмою «Лікувальна справа» наденнійформінавчання за держзамовленням. Строк навчання закінчується 30 червня 2025 року (а. с. 10).

30 грудня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла повноліття.

Як убачається з позовної заяви у зв`язку з досягненням позивачкою повноліття припинилася сплата аліментів на її утримання, які її батько ОСОБА_2 , відповідач у справі, у розмірі частки сплачував добровільно на підставі поданої ним до бухгалтерії за місцем служби заяви. Оскільки позивачка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, тому звернулася до суду з вказаним позовом.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність та безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статі 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі №756/9882/19 ( провадження № 61-2065св23).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла повноліття та продовжує навчання в Комунальному закладі «Чернігівський базовий фаховий медичний коледж» Чернігівської обласної ради з 01 вересня 2021 року на денній форміза держзамовленням. Строк навчання закінчується 30 червня 2025 року

Навчання є безкоштовним. Як видно із копії виписки АТ КБ «Приватбанк» по картці ОСОБА_1 , на її рахунок з вересня 2023 року по грудень 2023 року перераховувалася стипендія у сумі по 890 гривень щомісяця (а.с. 22).

Як вбачається з позовної заяви позивач проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , третьою особою у справі.

Відповідно до витягу з реєстру Славутицької територіальної громади від 08 січня 2024 року та довідки про реєстрацію місця проживання особи від 25 січня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 10 жовтня 2013 року ( а.с. 11,12).

Згідно з копією паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 11 квітня 1996 року Московським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 13 липня 2001 року (а. с. 13-15).

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі.

Сімейним кодексом передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання, тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статі 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Розрахунок витрат у зв`язку з продовженням навчання у Комунальному закладі «Чернігівський фаховий медичний коледж» Чернігівської обласної ради та доказів на їх підтвердження позивачка не надала.

Її вимоги до відповідача обґрунтовані тим, що у зв`язку із продовженням навчання вона не може працювати, тому потребує матеріальної підтримки батька.

Доказів щодо стану здоров`я позивачка також не надала.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд виходить з такого.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 27 червня 2012 року по теперішній час, що підтверджується інформацією №15-08/63 від 12 січня 2024 року, наданою Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області ( а.с.28).

Згідно з довідкою №10 від 02 лютого 2024 року ОСОБА_2 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Його нарахований дохід за період з липня 2023 року по грудень 2023 року складає 778 532 гривні, а сума з якої здійснюється утримання по виконавчим документам за вказаний період, становить 766 854,02 гривні (а.с.65).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору, що надійшла від ГУ ДПС у Київській області за №1520/5/10-36-12-03-09 від 24 січня 2024 року на виконання ухвали суду від 18 січня 2024 року, за період з 01 кварталу 2023 року по 3 квартал 2023 року, ОСОБА_2 отримував дохід у вигляді виплат військовослужбовцям та соціальних виплат з відповідних бюджетів від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 49-51).

Доказів щодо стану здоров`я відповідача та наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина матеріали справи не містять.

Частиною 2 статті 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З`ясовуючи питання щодо можливості надання утримання повнолітній дочці сторін другим з батьків, тобто третьою особою у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору, ГУ ДПС у Київській області за №1034-24-0017 від 267 січня 2024 року, за період з 1 кварталу 2023 року по 3 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відносно ОСОБА_3 в Державному реєстру фізичних осіб платників податків відсутня (а.с.54).

Зі змісту письмових пояснень третьої особи ОСОБА_3 вбачається, що вона є фізичною особою підприємцем таплатником єдиного внеску, перебуває на обліку у ДПІ ГУ ДПС у Київській області, куди спрямовує декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця. У період з 23 жовтня 2022 року по 23 жовтня 2023 року вона не перебувала на території України, про що свідчать копії візових штампів і відміток у паспорті громадянина України для виїзду за кордон (а.с.55-61).

Доказів скрутного матеріального становища, що унеможливлює матір`ю утримувати свою повнолітню непрацездатну дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано, як і доказів її непрацездатності.

Доказів щодо стану здоров`я третьої особи матеріали справи не містять.

Зазначені обставини свідчать про те, що до досягнення позивачкою повноліттяджерелом її утримання були тільки аліменти, які стягувалися з відповідача та які, відповідно до довідки №10 від 02 лютого 2024 року Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з липня 2023 року по грудень 2023 року становили 191 459 гривень 07 копійок, що у середньому становить 31 909 гривень на місяць.

Пред`являючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 часткиз усіх видів його доходів, позивачка не надаладоказів на підтвердження визначеного нею розміру аліментів.

Позивачка обмежилася наданням тільки довідки про її навчання у навчальному закладі.

Будь-яких доказів витрат, які на її утримання несе її мати,третя особа у справі, з якою, як зазначає позивачка, вона проживає, та розрахунку необхідних витрат на проживання у звязку з її навчанням, позивачка не надала.

При цьому, суд бере до уваги, що витрати на придбання їжі, одягу, взуття, засобів особистої гігієни є загальновідомими та необхідними кожній людині, а тому доведенню не підлягають.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на особу працездатного віку із 1 січня 2024 року в сумі3 028 гривень, а тому мінімальна та необхідна сума прожиткового мінімуму станом на дату звернення до суду становить 3 028 гривень.

При ухваленні рішення, суд також бере до уваги, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/20347/20. Аналогічні висновки зроблені у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20

Крім того, за змістом статті 198 СК України саме на батьків покладено обов`язок утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Оцінюючи надані докази, суд враховує, що позивачка - повнолітня дочка відповідача та третьої особи у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після досягнення повноліття продовжує навчання, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Суд не встановив обставин, які б перешкоджали третій особі ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_2 у виконанні їх батьківських обов`язків стосовно повнолітньої дочки ОСОБА_1 у зв`язку з продовженням нею навчання.

Беручи до уваги принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дітей, матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище стягувача аліментів, витрати на утримання повнолітньої дочки, які є загальновідомими, з урахуванням того, що позивачка не довела розмір необхідних витрат на її утримання у зв`язку з продовженням навчання, інші обставини, передбачені частиною першою статті 182 та частиною 2 статті 200 СК України, які підлягають застосуванню до даних правовідносин в силу статті 200 цього Кодексу, суд приходить до висновку, що позивач у справі - повнолітня дочка відповідача продовжує навчання у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а відповідач за своїм матеріальним станом має можливість надавати таку матеріальну допомогу, однак, у розмірі меншому, ніж просить позивачка.

Отже, суд вважає правильним задовольнити позов частково та визначити аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період її навчання в Комунальному закладі«Чернігівський базовий фаховий медичний коледж» Чернігівської обласної ради, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, що буде необхідною та достатньою його участю як батька в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів в іншому розмірі є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають.

При цьому, суд зазначає, що відсутність заперечень відповідача проти позовних вимог не позбавляє позивача обов`язку надати докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Виходячи із змісту статті 201, частини першої статті 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 09 січня 2024 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Таким чином, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, статей 1-4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: 1 211,20 грн ( сума судового збору, що підлягає сплаті) х 68% (відсоток розміру задоволених позовних вимог) : 100 = 823,62 гривні (сума судового збору, пропорційна відсотку розміру задоволених позовних вимог), від сплати якого позивач звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 258- 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, починаючи з 09 січня 2024 року і до закінчення навчання у Комунальному закладі «Чернігівський базовий фаховий медичний коледж» Чернігівської обласної ради, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 823 гривні 62 копійки.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 05 березня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич