Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4198/23
Номер провадження2-др/711/15/24
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
05 лютого 2024 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
секретаря судового засідання Мелещенко О.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -
Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.01.2024 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди в порядку суброгації залишено без задоволення.

Адвокат Черниченко Є.М. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11000 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що 19 січня 2024 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у цивільній справі №711/4198/23 за позовною заявою ПРАТ «СГ «ТАС» подана їх представником ОСОБА_4 до ОСОБА_2 щодо відшкодування шкоди в порядку суброгації, прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Під час судового розгляду представником Відповідача було зазначено у відзиві на позовну заяву, а також заявлено під час судового засідання 19.01.2024 про продовження строків подання доказів сплати судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Копію рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, стороною Відповідача отримано не було, а тому вважаємо заяву про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу та подання доказів таких витрат здійснено без порушення строків передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК.

Згідно ст. 141 ЦПК України, Розподіл витрат, які сторони сплатила (або миє сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п 'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи, що сторона позивача не отримувала копію судового рішення, про прийняте рішення дізналась згідно даних електронного ресурсу «Судова влада України», докази сплати судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги подаються без порушення строків.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, шо договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, с: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар с формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати

Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171 гс 19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»npoTH України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

02.08.2023 між Позивачем - ОСОБА_2 та Адвокатом - Черниченком Є.М., укладено Договір №022/23-ц про надання професійної правничої допомоги (далі - Договір №022/23-ц від 02.08.2023), предметом якого сторони визначили, що Адвокат бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту (в даному випадку відповідачу) правничу допомогу у у цивільній справі №711/4198/23, за позовом ПрАТ «CK «ТАС» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, в обсязі та на умовах, передбачених Договором.

Адвокат здійснює діяльність у сфері права (КВЕД №69.10).

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною 1 ст. 137 ЦПК України, Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничі допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг): 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг): 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт: 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

За висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 111К України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки мас бути сплачено (ст. 126 ГПК України, ст. 137 ЦПК України).

У п.п. 113-117 рішення ССПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ССПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно з договірними зобов`язаностями.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, постанові Київського апеляційного суду від 01 березня 2021 року у справі №761/1673/20.

Як вбачається зі змісту заяви, заявлений розмір витрат па оплату послуг адвоката є співмірним як складності справи так і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). До цього ж. розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін з урахуванням значення цієї справи для Позивача.

Відповідно до пункту 3 Договору № 022/23-ц від 02.08.2023: «Сторони визначили, що за виконану роботу Клієнт сплачує Адвокату гонорар з розрахунку не менше 2000 грн. за годину роботи Адвоката та погоджується у Додатковій угоді (додатку №1) до даного Договору».

Пунктом 3 Додаткової угоди (Додаток №1) до договору 002/23-ц від 13.01.2023: «Сторони домовились, що Адвокат здійснює:

1.Консультації.

1.1. Консультація Клієнта щодо порядку здійснення представництва, строків та розміру можливого відшкодування, який може отримати позивач, витрат на правничу допомогу

2.Підготовчі дії спрямовані на підготовку відзиву на позовну заяву.

2.1. З`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує позивач та якими доказами вони підтверджуються;

2.2. З`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

2.3. Визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин;

2.4. Визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду;

2.5. Збір необхідних доказів для підтвердження позовних вимог, шляхом подання адвокатських запитів про витребування доказів зокрема:

- витребування постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП;

- витребування матеріалів щодо притягнення ОСОБА_2 ;

2.6. Аналіз судової практики

3. Підготовка та подання відзиву на позовну заяву в суд:

3.1. Визначення складу учасників судового процесу;

3.3. Розрахунок ціни позову та складення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються;

3.4. Складання розрахунку судових витрат, які були понесені;

3.5. Написання відзиву на позовну заяву з обґрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують;

3.6. Копіювання та додавання до відзиву копії всіх документів та доказів на підтвердження зазнаних доводів;

3.7. Направлення відзиву та додатків сторонам та суду.

4. Судовий розгляд справи (15.11.2023, 21.12.2023, 19.01.2024)

Загальна вартість наданих послуг, на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, становить 11 000 грн. (одинадцять тисяч гривень 00 копійок).

Згідно Акту приймання передачі наданих послуг по договору 022/23-ц від 02.08.2023, адвокатом вищезазначені послуги були надані.

Отже, за вказану професійну правничу допомогу, Відповідач на протязі 15 днів після фактичного отримання коштів по відшкодуванню правничої допомоги, зобов`язаний сплатити Адвокату 11 000 грн. що зазначено в Додатковій угоді від 23.01.2024 до договору 022/23-ц від 02.08.2023 (додаток №1) та акті виконаних робіт від 23.01.2024 додатку до договору 022/23-ц від 02.08.2023.

Відповідно з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.04.2020 у справі №727/4597/19, Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-УІ не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу

Позивачем надано: копію договору №022/23-ц від 02.08.2023; копію додаткової угоди від 23.01.2024 до договору №022/23-ц від 02.08.2023, додаток №1; копію акту приймання - передачі наданих послуг від 23.01.2024 до договору №022/23-ц від 02.08.2023.

Таким чином, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які сплатив позивач, становить 11 000,00 грн.

Окремо слід зазначити, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215 15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи».

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова від 27 січня 2021 року у справі №539/3150/17, провадження №61-5505св20, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Черниченко Є.М. не з`явився до суду, однак, у заяві від 05.02.2024 просив розглядати справу за його відсутності.

Представник третьої особи ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак у заяві від 05.02.2024 при вирішенні питання щодо стягнення судових витрат поклався на розсуд суду.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 12 частини 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі № 826/856/18.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та постанові Верховного Суду від 10.08.2022 року у справі № 357/9440/20 (провадження № 61-15073св21).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в ч. 4 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01..2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З метою захисту порушеного права, позивач звертався за професійною правовою допомогою, та між адвокатом Черниченком Є.М. ТА ОСОБА_2 було укладено Договір № 1022/23ц від 02.08.2023 року, відповідно до якого визначені права та обов`язки сторін договору у межах надання правничої допомоги у цивіьнй справі № 711/4178/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Пунктом 3.1 Договору № 022/23-ц від 02.08.2023 про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Черниченком Є.М. та ОСОБА_2 визначено, що клієнт за виконану роботу сплачує адвокату гонорар з розрахунку не менше 2000 грн за годину роботи адвоката та погоджується у додатковиій угоді до догоовру.

Додатковою угодою до договору від 23.01.2024 (Додаток № 1) сторони визначили детальний опис робіт, вартість години та їх кількість.

Згідно акту приймання передачі наданих послуг до договору від 02.08.2023 сторони узгодили детальний опис робіт та вартість наданих послуг адвокатом у розмірі 11000 грн.

Клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не надходило. Неспівмірність витрат відповідачем не доведена.

Таким чином, суд надходить до висновку про задоволення вимог щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги у сумі 11000 грн. з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Постановити у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди в порядку суброгації додаткове рішення наступного змісту.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька