КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/7660/22

номер провадження: 22-ц/824/913/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Сенс-Банк» - адвоката Тищенко Кристіни Олександрівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року у складі судді Єросової І.Ю., у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року акціонерне товариство «Сенс-Банк» (далі - АТ «Сенс-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 25 січня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа банк», в подальшому перейменоване на АТ «Сенс-Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №800002967, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 110 000,00 доларів США. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вказаному розмірі. Позивач зазначав, що на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 13 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено іпотечний договір №800002967-И2, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрований в реєстрі за №2547. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначав, що позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 16 червня 2022 року виникла заборгованість за кредитним договором, а саме: 55 291,79 доларів США - заборгованість за кредитом, 15 609,74 доларів США - заборгованість по відсотках, 82 933,57 доларів США - заборгованість по пені.

З урахуванням наведеного, АТ «Сенс-Банк» просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 85,40 кв.м та житловою площею 41,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №800002967 від 25 січня 2008 року у сумі 153 835,10 доларів США, з яких: 55 291,79 доларів США - заборгованість за кредитом; 15 609,74 доларів США - заборгованість по відсотках; 82 933,57 доларів США - заборгованість по пені, шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною встановленою не нижчому ніж звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року у задоволенні позову АТ «Сенс-Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно з довідкою АТ «Альфа-банк» від 21 грудня 2019 року відповідача повідомлено, що відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» банк 23 квітня 2019 року задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (спірну квартиру) та у зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя на дату державної реєстрації банком права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 прощено залишок заборгованості за кредитним договором. Оскільки іпотекодержатель сам обрав такий спосіб захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, на підставі застереження про задоволення його вимог як іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, і зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки, то суд першої інстанції дійшов висновку, що відбулося припинення зобов`язання за вказаним кредитним договором його виконанням, проведеним належним чином, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є такими, що вже вирішені сторонами у позасудовому порядку. Також суд зазначив, що як встановлено постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року у справі №759/12696/21 після скасування реєстрації за банком права приватної власності на предмет іпотеки спірну квартиру, у ОСОБА_1 залишився борг за кредитним договором №800002967 від 25 січня 2008 року в розмірі 13 566,45 доларів США.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Сенс-Банк» - адвокат Тищенко К.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ «Сенс-Банк» задовольнити повністю, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 25 січня 2008 року АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №800002967, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 110 000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 800002967-И2, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається із 2 жилих кімнат, загальною площею 85,40 кв.м та житловою площею 41,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не здійснив повного погашення заборгованості за кредитним договором. Наявність заборгованості за кредитним договором, яка не погашена, свідчить що зобов`язання за ним не припинились.

Вказує, що в провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа №759/12696/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк» про визнання іпотеки припиненою та зняття обтяження. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року, яке постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року залишене без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Зазначає, що АТ «Альфа-Банк», який змінив назву на АТ «Сенс-Банк», обрав позасудовий спосіб врегулювання спору та звернув стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному ст.37 Закону України «Про іпотеку», що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, у 2019 році фактично відбулось наступне: частина заборгованості була погашена за рахунок вартості предмету іпотеки, а таму прощення (анулювання) саме цієї частини заборгованості не було. Вказує, що заборгованість не була прощена чи анульована, вона була погашена за рахунок вартості предмету іпотеки. Державна реєстрація права власності банку на предмет іпотеки була скасована не тому, що банк не має на права, а навпаки, у постанові від 28 вересня 2020 року у справі №759/11370/19 Київським апеляційним судом зазначено, що: «Окрім того, не обмежує законодавець і кількість таких звернень власника».

Звертає увагу, що оскільки на даний час у зв`язку з прийняттям Київським апеляційним судом постанови від 28 вересня 2020 року у справі №759/11370/19 предмет іпотеки був повернутий у власність іпотекодателя, вся погашена за його рахунок заборгованість була поновлена, оскільки фактично іпотекодержатель не отримав задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Отже, зобов`язання відповідача щодо повернення заборгованості перед кредитором в сумі 153 835,10 доларів США не є виконаними, а тому наявні підстави для задоволення даного позову. Тому вважає, що іпотекодержатель має право знову застосувати позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки за умови, що попереднє застосування не призвело до задоволення його вимог.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що згідно довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу вих. №299 від 21 грудня 2019 року за підписом представника по довіреності АТ «Альфа-Банк» Бабаєва Н.Г., АТ «Альфа-Банк» у зв`язку із задоволенням вимог за рахунок предмету іпотеки шляхом набуття на нього права власності, здійснило анулювання заборгованості за кредитним договором у сумі 2 567 991 грн 83 коп. Враховуючи зазначене вважає, що його зобов`язання перед банком припинені, а вимоги банку після реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки - недійсні.

Вказує, що після скасування реєстрації за банком права приватної власності на предмет іпотеки, у нього залишився борг за кредитним договором №800002967 від 25 січня 2008 року в розмірі 13 566,45 доларів США, що було встановлено постановою Київського апеляційного осуду від 14 березня 2023 року у справі №759/12696/21. Зазначає, що вказане рішення має преюдиційне значення, оскільки цим рішенням встановлені обставини щодо дійсного розміру заборгованості, і цей розмір заборгованості не співмірний із заявленими позовними вимогами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-банк», перейменоване в подальшому на АТ «Сенс-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №800002967, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 110 000,00 доларів США, строком до 25 січня 2028 року зі сплатою відсотків на рівні 14% річних.

Того ж дня, тобто 25 січня 2008 року, на забезпечення виконання кредитного договору між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №800002967-П, за умовами якого ОСОБА_2 поручилася за виконання боржником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Крім того, на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 13 травня 2010 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 800002967-И2, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрований в реєстрі за №2547. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яку сторони оцінили 1 024 800 грн 00 коп., що згідно курсу Національного банку України станом на 13 травня 2010 року становило 129 297, 62 доларів США.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, не сплачує кошти за кредитом, в результаті чого станом на 16 червня 2022 року виникла заборгованість за кредитним договором №800002967 від 25 січня 2008 року у сумі 153 835,10 доларів США, з яких: 55 291,79 доларів США - заборгованість за кредитом; 15 609,74 доларів США - заборгованість по відсотках; 82 933,57 доларів США - заборгованість по пені.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України, ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа №306/192/14-ц).

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з позовом до АТ «Альфа - Банк», в якому просив: визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором від 13 травня 2020 року № 800002967-И2, укладений між ним та ПАТ «Альфа-Банк»; виключити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обтяжень про обтяження (заборону відчуження) квартири АДРЕСА_1 , внесених на підставі іпотечного договору від 13 травня 2010 року № 800002967-И2.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року (справа №759/12696/21) в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року - без змін.

Цими судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 25 серпня 2018 року становила 109 475,18 доларів США, що було еквівалентно 3 052 768,82 грн., що підтверджується повідомленням від 05 вересня 2018 року № 77789-102-б-/б.

21 листопада 2018 року державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Макаровим О.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 листопада 2018 року за індексним номером: 44178274 відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 здійснено запис №29041630 про реєстрацію права власності за АТ «Альфа-Банк», внесений 21листопада 2018 року о 15:51:54 до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень від 05 грудня 2018 року №148160343.

Наказом Міністерства юстиції України від 30 січня 2019 року вказане рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Макарова О.В. скасоване та здійснено реєстрацію права власності на квартиру за позивачем, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень від 18 лютого 2019 року № 156689665.

В порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку», державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» (м. Київ) Алієвим Гусєйном Азіз Огли 23 квітня 2019 року о 19:18:42 було перереєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк», про що прийнято рішення державним реєстратором про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером: 46618476 та здійснено запис 31319281.

Після набуття права власності на квартиру 21 грудня 2019 року АТ «Альфа-Банк» надіслало ОСОБА_1 повідомлення № 299, в якому вказало, що у зв`язку із задоволенням вимог за рахунок предмету іпотеки шляхом набуття на нього права власності, банк здійснив анулювання заборгованості за кредитним договором у сумі 2 567 991 грн 83 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі №759/11370/19 задоволено позов ОСОБА_1 та визнано незаконними дії Державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусєйна Азіза Огли при проведенні 23 квітня 2019 року державної реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме, реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за АТ «Альфа-Банк» право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , від 23 квітня 2019 року 19:06:22, номер запису права власності №31319281, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000; поновлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000, за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. за реєстровим номером №2542.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено, з підстав, викладених у постанові. Визнано незаконними дії Державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» міста Києва Алієва Гусєйна Азіза Огли при проведенні 23 квітня 2019 року державної реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме, реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за АТ «Альфа-Банк» право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , від 23 квітня 2019 року 19:06:22, номер запису права власності №31319281, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000, поновлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000, за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. за реєстровим номером №2542.

Також постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року (справа №759/12696/21) встановлено, що з повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 05 вересня 2018 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складала 109 475,18 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 25 серпня 2018 року становило 3 052 768 грн 82 коп.

Згідно з даними довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 21 грудня 2019 року, ринкова вартість предмета іпотеки - спірної квартири визначена на рівні 1 551 000 грн 00 коп., залишок заборгованості за кредитним договором № 800002967 від 25 січня 2008 року за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2019 року склав 2 567 991 грн 83 коп.

Враховуючи, що за курсом НБУ станом на 23 квітня 2019 року курс долара США становив 2677,5371 грн за 100 доларів США, залишок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у валюті кредиту становив 95 908,73 доларів США.

З огляду на те, що відповідач вчинив односторонній правочин про прощення боргу на залишок заборгованості за кредитним договором, після скасування реєстрації за банком права приватної власності на предмет іпотеки - спірну квартиру, у ОСОБА_1 залишився борг за кредитним договором № 800002967 від 25 січня 2008 року в розмірі 13 566,45 доларів США (109475,18 - 95905,73 = 13566,45 доларів США).

З урахуванням вказаних обставин, Київський апеляційний суду у своїй постанові від 14 березня 2023 року (справа №759/12696/21) дійшов висновку, що зобов`язання позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором залишилися невиконаними, оскільки рішення про анулювання боргу ОСОБА_1 було прийнято АТ «Альфа-Банк» за умови отримання ним у власність предмета іпотеки, право власності АТ «Альфа-Банк» на який згодом було припинено шляхом скасування реєстрації такого права, а вимоги кредитодавця в інший спосіб не виконані. Відтак, відсутні підстави вважати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором та припинення іпотеки, яка є способом забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Також Київським апеляційним судом у постанові від 14 березня 2023 року (справа №759/12696/21) установлено, що після скасування реєстрації за банком права приватної власності на предмет іпотеки: спірну квартиру, у ОСОБА_1 залишився борг за кредитним договором № 800002967 від 25 січня 2008 року у розмірі 13 566,45 доларів США.

Таким чином, у справі №759/12696/21 преюдиційно встановлено, що станом на момент вирішення даної справи про звернення стягнення на предмет іпотеки, основне зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 800002967 від 25 січня 2008 року не виконане та розмір заборгованості становить 13 566,45 доларів США.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, припинення зобов`язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином. Під припиненням зобов`язання розуміють припинення правового зв`язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання.

Підстави припинення іпотеки визначено у ст.17 Закону України «Про іпотеку», яка містить виключний перелік підстав такого припинення, аналогічний із закріпленим у ст.593 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Враховуючи, що у даній справі основне зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 800002967 від 25 січня 2008 року не виконане і передбачених ст.17 Закону України «Про іпотеку» виключних підстав припинення іпотеки не встановлено, то іпотека та відповідні зобов`язання за укладеним 13 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» іпотечним договором № 800002967-И2, є чинною.

При цьому, колегія суддів враховує, що як установлено вище АТ «Альфа-Банк», який змінив назву на АТ «Сенс-Банк», обрав позасудовий спосіб врегулювання спору та звернув стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному ст.37 Закону України «Про іпотеку», що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та у 2019 році частина заборгованості ОСОБА_1 за кредитом була погашена за рахунок вартості предмету іпотеки.

Однак на даний час внаслідок прийняття Київським апеляційним судом постанови від 28 вересня 2020 року у справі №759/11370/19 предмет іпотеки, а саме, квартира АДРЕСА_1 , був повернутий у власність іпотекодавця, погашена за його рахунок заборгованість була поновлена, оскільки фактично іпотекодержатель не отримав задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.

При цьому, в постанові Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року (справа №759/12696/21), на яку також послався суд першої інстанції, підстави для припинення кредитних правовідносин та зобов`язань за кредитним договором не розглядались, апеляційним судом ці обставини не оцінювались та не встановлювались, оскільки це не було предметом розгляду.

Однак суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст. 263,264 ЦПК України, належним чином не дослідив наявні у справі докази та судові рішення, не в повному обсязі визначився із характером спірних правовідносин, внаслідок чого дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс-Банк» з тих підстав, що банк 23 квітня 2019 року вже задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (спірну квартиру) та у зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя на дату державної реєстрації банком права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 прощено залишок заборгованості за кредитним договором, а відтак, на думку суду, відбулося припинення зобов`язання за вказаним кредитним договором його виконанням, проведеним належним чином.

Зазначені порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позовні вимоги АТ «Сенс-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до положень ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов`язань з боку боржника.

Як зазначалося вище, Київським апеляційним судом у постанові від 14 березня 2023 року (справа №759/12696/21) преюдиційно установлено, шо після скасування реєстрації за банком права приватної власності на предмет іпотеки - спірну квартиру, у ОСОБА_1 залишився борг за кредитним договором № 800002967 від 25 січня 2008 року в розмірі 13 566,45 доларів США.

Отже, станом на момент вирішення даної справи за позовом АТ «Сенс-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, основне зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 800002967 від 25 січня 2008 року не виконане та розмір заборгованості становить 13 566,45 доларів США.

Тому в даному випадку відповідно до положень ст.33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Указане право іпотекодержателя є абсолютним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню частково та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №800002967 від 25 січня 2008 року у розмірі 13566,45 доларів США на користь АТ «Сенс-Банк» слід звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру, загальною площею 85,40 кв.м, житловою площею 41,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності. Тому апеляційна скарга представника АТ «Сенс-Банк» - адвоката Тищенко К.О. підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

АТ «Сенс-Банк» за подання позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 47 721 грн 00 коп., а за подання апеляційної скарги - 71 581 грн 50 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов АТ «Сенс-Банк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 10 521 грн 35 коп.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Сенс-Банк» - адвоката Тищенко Кристіни Олександрівни, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру, загальною площею 85,40 кв.м, житловою площею 41,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №800002967 від 25 січня 2008 року у розмірі 13566,45 доларів США на користь акціонерного товариства «Сенс-Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс-Банк» судовий збір у розмірі10 521 грн 35 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2024 року.

Головуючий

Судді: