ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20901/22

Провадження № 22-ц/4820/239/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2023 року (суддя Колієв С. А., відомості про дату складення повного судового рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання договорів недійсними.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що у 2022 році їй від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» почали надходити телефонні дзвінки з вимогою повернення близько 10000 грн кредитних коштів за кредитним договором, укладеним у 2019 році з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». На підтвердження факту укладення договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало копію договору № 8 про надання споживчого кредиту від 26.09.2019, за умовами якого товариство надало їй кредит у сумі 3000 грн строком на 21 день зі сплатою процентів у розмірі 547,5% річних. Договір укладений в електронній формі. Проте договір вона не укладала, електронним підписом не підписувала, кредитних коштів не отримувала. Вважає, що такий договір має бути визнаний недійсним. Оскільки ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» продало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу № 11052021 від 11.05.2021 неіснуючі борги, то й договір факторингу необхідно визнати недійсним.

Тому ОСОБА_2 просила визнати недійсними договір споживчого кредиту № 8, укладений 26.09.2019 з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», та договір факторингу № 11052021, укладений 11.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2023 року в позові відмовлено.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення. Не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір про надання споживчого кредиту підписаний нею за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора. Суд не врахував те, що відсутні докази її звернення до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» про отримання кредиту. У всіх документах, наданих відповідачем, вказано прізвище позичальника ОСОБА_3 . ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» не вчинило жодних дій, спрямованих на встановлення належності поданих документів, номера телефону, картки особі, від імені якої подано заяву на отримання кредиту. Матеріали справи не містять доказів ідентифікації особи позичальника. Крім того, в графі «Реквізити та підписи сторін» кредитного договору відсутній електронний підпис. Зазначає, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» продало за договором факторингу неіснуючий борг, оскільки спірний кредитний договір вона не укладала.

Відзив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повернуто без розгляду ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2024 року.

У засіданні апеляційного суду представник позивачки апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що оспорюваний договір укладений в електронній формі, містить електронні підписи сторін, тому має силу договору, який укладений в письмовій формі, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Вимога про визнання недійсним договору факторингу є похідною і в її задоволенні також потрібно відмовити.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується. Апеляційна скарга частково заслуговує на увагу з таких підстав.

Установлено, що на сайті ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» була розміщена пропозиція укласти електронний договір (оферта).

Відповідно до заяви про прийняття оферти (акцепт) 26.09.2019 позичальник ОСОБА_4 акцептувала оферту і між нею та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» був укладений електронний договір № 8 про надання споживчого кредиту у розмірі 3000 грн із додатком № 1 до договору (графік платежів/розрахунків) строком на 21 календарний день. У договорі зазначено РНОКПП НОМЕР_1 позичальника.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості щодо ідентифікації особи позичальника (дата народження, паспортні дані) та номер карти (рахунку), на який здійснюється перерахування грошових коштів (кредиту).

11.05.2021 ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 11052021, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за плату відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» своє право грошової вимоги, у тому числі й право вимоги до ОСОБА_4 за договором кредиту № 38.

У пункті 10 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» електронний підпис позичальника відсутній.

Позивачка заперечує укладення зазначеного кредитного договору в електронній формі.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою і четвертою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 і частини 1 статті 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга статті 639 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За змістом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону).

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до матеріалів справи у пункті 10 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» електронний підпис фізичної особи ОСОБА_2 відсутній. Відсутні відомості щодо ідентифікації особи позичальника та номер карти (рахунку), на який здійснено перерахування кредитних коштів.

З урахуванням того, що у кредитному договорі відсутній електронний підпис позивачки, апеляційний суд вважає, що оспорюваний договір не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 619/598/21.

Разом з тим, на підставі частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2021 року у справі № 441/1325/16-ц зроблено висновок, що «правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність».

З урахуванням того, що позивачка не підписувала кредитний договір і недійсність кредитного договору у випадку недодержання письмової форми встановлена законом та цей договір є нікчемним, то судове рішення підлягає зміні, адже позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту прав і в задоволенні позову потрібно було відмовити з цієї підстави.

Щодо вимоги про визнання недійсним договору факторингу, то в її задоволенні необхідно було відмовити з тих підстав, що такий договір не порушує права ОСОБА_2 , оскільки право вимоги за нікчемним договором не могло бути передано ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 березня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта