Провадження № 2/761/1799/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2022 р. АТ «СК «Країна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.09.2018 р. між ним та ОСОБА_2 укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 12/УА 0184018-7/2.1.5.1, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_1 . 11.01.2019 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вказаного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу марки «BMW 318i», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача. Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.02.2019 р. у справі № 761/3066/19 встановлено, що ДТП сталась з вини відповідача, внаслідок порушення ним ПДР України. Відповідно до страхового акту № 99-12/52603/2.1.5.1 від 26.02.2019 р. та умов договору страхування, розмір страхового відшкодування складає 117150,01 грн., яке позивачем було відшкодовано потерпілому. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС», на адресу якої АТ «СК «Країна» направило заяву про виплату страхового відшкодування за полісом. Разом з тим, оскільки заяву було задоволено частково, а саме ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило на користь АТ «СК «Країна» страхове відшкодування тільки у розмірі 99050,00 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування в сумі 18100,01 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою від 28.11.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів відповідачем отримано, про що свідчить відповідна відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 11.01.2019 р. на просп.Перемоги в м.Києві відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу марки «BMW 318i», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.

Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.02.2019 р. у справі № 761/3066/19, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , та обставини даного ДТП, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судом встановлено, що на момент настання вищевказаного страхового випадку транспортний засіб марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований у АТ «СК «Країна» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 12/УА 0184018-7/2.1.5.1 від 21.09.2018 р.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

14.01.2019 р. до АТ «СК «Країна» звернулась особа, яка на законних підставах здійснювала експлуатацію транспортного засобу марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_3 з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, а 28.01.2019 р. до АТ «СК «Країна» звернувся власник цього транспортного засобу ОСОБА_2 із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

З врахуванням акту огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції, АТ «СК «Країна» затверджено страховий акт № 99-12/52603/2.1.5.1 від 26.02.2019 р. про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування в сумі 117150,01 грн.

Як встановлено судом, АТ «СК «Країна» на підставі страхового акту № 99-12/52603/2.1.5.1 від 26.02.2019 р. було сплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 117150,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3532 від 27.02.2019 р.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Разом з тим, положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, який на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу марки «BMW 318і», номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до поліса АМ/009128725 (страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн., франшиза - 950,00 грн.), що підтверджується довідкою про ДТП та витягом з ЦБД МТСБУ.

Разом з тим, внаслідок звернення АТ «СК «Країна» до ПрАТ «СГ «ТАС» з метою отримання страхового відшкодування в розмірі 117150,01 грн., ПрАТ «СГ «ТАС» відшкодувало АТ «СК «Країна» лише 99050,00 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди в сумі 117150,01 грн. та страховою виплатою ПрАТ «СГ «ТАС» у розмірі 99050,00 грн. складає 18100,01 грн., яка підлягає стягненню з винної у вчиненні ДТП особи, а саме з відповідача.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.02.2016 р. в справі № 6-2878цс15, яка у відповідності до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується іншими судами.

Враховуючи, що до позивача внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, при цьому страховик відповідача здійснив страхову виплату недостатню для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 18100,01 грн. (117150,01 грн. - 99050,00 грн.).

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20581,01 грн. (18100,01 грн. + 2481,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 20581 (двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн. 01 коп., з яких: 18100 (вісімнадцять тисяч сто) грн. 01 коп. - витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування; 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: