УХВАЛА

25 березня 2024 року

м. Київ

справа № 591/6350/20

провадження № 61-3442ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рижов Сергій Євгенович, на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 12 вересня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка є правонаступницею ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири, вселення до квартири та встановлення порядку користування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири, вселення до квартири та встановлення порядку користування

(справа № 591/6350/20).

У січні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про вселення до квартири, встановлення порядку володіння та користування (справа № 591/361/21).

Зарічний районний суд міста Суми протокольною ухвалою від 08 червня

2021 року залучив до участі у справі № 591/361/21 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Зарічний районний суд міста Суми ухвалою від 02 липня 2021 року об`єднав справу № 591/361/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , про вселення до квартири, встановлення порядку володіння та користування, зі справою № 591/6350/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності

на частину квартири, вселення до квартири та встановлення порядку користування нею, присвоївши справі єдиний унікальний № 591/6350/20.

Зарічний районний суд міста Суми ухвалою від 18 лютого 2022 року залучив до участі у справі як правонаступників ОСОБА_3 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємців: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Зарічний районний суд міста Суми ухвалою від 11 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири, вселення до квартири та встановлення порядку користування залишив без розгляду.

Зарічний районний суд міста Суми рішенням від 12 вересня 2023 року позов ОСОБА_2 , яка є правонаступницею ОСОБА_3 , задовольнив частково.

Визнав спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у рівних частках квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

Сумський апеляційний суд постановою від 01 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково.

Рішення Зарічного районного суду міста Суми від 12 вересня 2023 року

в частині відмови у задоволенні позовних вимог про вселення в квартиру, встановлення порядку володіння та користування квартирою скасував. Провадження у справі в цій частині позовних вимог закрив на підставі

пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

07 березня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Рижов С. Є., звернуласядо Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 12 вересня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на таке.

Касаційна скарга на вищевказані судові рішення подана до суду касаційної інстанції 07 березня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України. Останнім днем подання касаційної скарги (з урахуванням вихідних днів) є 04 березня 2024 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рижов С. Є., порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст постанови Сумського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року отриманий представником заявниці 09 лютого 2024 року (вихідний день).

На переконання заявниці зазначене є достатньою підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинна бути зазначена дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України визначено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Частинами першою, другою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Наведені у клопотанні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки відповідних доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, заявниця не надала.

Оскільки відповідних доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, заявниця не надала, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідних доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Керуючись статтею 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати підстави про поновлення строку на касаційне скарження, наведені

у клопотанні ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рижов Сергій Євгенович, неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рижов Сергій Євгенович, на рішення Зарічного районного суду міста Суми

від 12 вересня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 01 лютого 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали будуть застосовані наслідки, передбачені частиною третьою статті 393 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська