Справа № 715/587/24
Провадження № 2-о/715/91/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , є батьком неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матір`ю дитини є громадянка ОСОБА_2 . В офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 сторони не перебували. З 2017 року мати дитини - ОСОБА_2 , не спілкується з сином, жодної участі у його вихованні не приймає, тобто фактично самоусунулась від ролі матері у відношенні сина ОСОБА_3 . Син ОСОБА_4 проживає разом з заявником - батьком, він цілковито займається вихованням дитини, мати ОСОБА_2 навіть не телефонує до дитини, не відвідує. Таким чином, на теперішній час заявник самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення факту того, що його неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом з ним, перебуває на його вихованні та на його постійному утриманні необхідно йому для захисту прав та інтересів свого сина, а також своїх прав та інтересів, як батька, що самостійно виховує, утримує та спільно проживає з неповнолітньою дитиною.

Зокрема, з метою отримання додаткових гарантій працевлаштування та пільг лід час роботи, зокрема таких як: надання додаткової оплачуваної відпустки (ст. 182-1 КЗпП України) необхідним є набуття статусу одинокий батько, оскільки вказані пільги надаються одинокій матері.

Тому для набуття статусу одинокий батько необхідним є встановлення факту виховання і утримання дитини ним самостійно без участі іншого з подружжя у житті дитини, оскільки інший факт для набуття такого статусу, а саме не перебування у шлюбі, наявний, так як вже було зазначено вище, між ним та ОСОБА_2 шлюб раніше не реєструвався та спільне життя не склалось. Також, ОСОБА_2 не бере участі у вихованні та в утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, встановлення факту самостійного виховання дитини, та набуття статусу одинокий батько наддасть можливість звернутися до органу соціального захисту населення для отримання державної соціальної допомоги на дітей, що в свою чергу дозволить краще забезпечити сина всім необхідним.

Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснює самостійне виховання та фінансове утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, згідно якої просив суд справу розглядати у його відсутності та заявлені вимоги задовільнити.

Представник заінтересованої особи Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином міськрада повідомлялася про місце та час розгляду справи, та не надала суду жодних клопотань.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про місце та час розгляду справи, та не надала суду жодних клопотань.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що вимоги заяви необґрунтовані i не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі, однак є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Звертаючись до суду із даною заявою, ОСОБА_1 вказував, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, йому потрібно для набуття статусу одинокий батько, що у свою чергу наддасть можливість звернутися до органу соціального захисту населення для отримання державної соціальної допомоги на дитину та дозволить краще забезпечити сина всім необхідним.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі суд зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи та організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Заінтересовані особи визначаються у справі залежно від мети встановлення юридичних фактів.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З пунктів 1, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами) убачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 318 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України).

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , метою заявленого ним встановлення факту проживання та самостійного виховання дитини, йому потрібно для захисту прав дитини та своїх прав.

Однак, законодавством не передбачено встановлення юридичного факту з метою майбутніх та потенційно можливих ускладнень щодо соціальних прав.

Отже, слід дійти висновку, що заявник звернувся до суду з метою закріплення факту, який ніким не оспорюються та не ставиться під сумнів.

Частина перша ст. 319 ЦПК України зобов`язує суд у рішенні про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого зазначити мету встановлення факту.

До сфери п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України також належать суміжні способи захисту прав, що не вносять змін до існуючих правовідносин. Зокрема, у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Суд у даній справі не встановив факт порушення особистих прав заявника, які б підлягали захисту у судовому порядку в обраний ним спосіб, та необхідність, дійсну мету встановлення (підтвердження) судом факту, про який просив заявник.

Верховний Суд України у листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертав увагу судів, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

На думку суду, встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у заяві, та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих прав заявника як батька, про які він зазначив у заяві.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 259, 264-265, 273,293,315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: