Справа №760/6054/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний-Квартал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Сучасний-Квартал» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилається на те, що ТОВ «Сучасний-Квартал» забезпечує житлово-комунальними послугами квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2021 року.

Відповідач оплату за житлово-комунальні послуги не вносить, проте фактично ними користується.

Відповідно до протоколу Загальних зборів ОСББ «Сучасний квартал» № 2 від 15 вересня 2021 року обрано управляючу компанію для надання послуг з управління багатоквартирними будинками за адресами: АДРЕСА_2 - ТОВ «Сучасний-Квартал».

Пунктом 4.2.5. договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя № 1/080 власник приміщення (споживач) зобов`язується щомісячно до 20 числа сплачувати належні платежі.

Відповідно до довідки ТОВ «Сучасний-Квартал» № 80-13/03/23 від 13 березня 2023 року за період з 17 листопада 2021 року по 28 лютого 2023 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 17453 гривні 33 копійки.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17453 гривні 33 копійки.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що між сторонами укладено договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя № 1/080 від 07 жовтня 2021 року. Відповідно до цього договору управитель має кожного місяця направляти на електронну адресу індивідуальні рахунки (квитанції) на сплату послуг, а зі свого боку власник зобов`язаний сплачувати ці рахунки. Позивач не надав жодної інформації про тарифи залучених безпосередньо або з дозволу власників на конкурсних засадах фізичних та/чи юридичних осіб для надання послуг боржнику, як це передбачено договором, актів звірки взаємних розрахунків або доказів направлення на електронну адресу індивідуальних рахунків (квитанцій) на сплату послуг, достовірно не підтвердив факт надання, споживання послуг. Також, не можливо встановити період, за який нарахована вказана заборгованість. Надана позивачем довідка від 13 березня 2023 року може засвідчувати лише результат, тобто наявність заборгованості, а не розрахунок. Таким чином, відсутня можливість пересвідчитись у вірності та безпідставності наявної заборгованості. Крім того, відповідно до квитанцій, що є у боржника, останньою здійснювались платежі за періоди, вказані у довідці позивача. За період з січня по червень 2022 року позивач не направляв на електронну адресу відповідача індивідуальні рахунки (квитанції) на сплату послуг. З березня 2022 року відповідач перебуває за кордоном, а тому по теперішній час вона не користується послугами, заборгованість за споживання якими їй нарахована позивачем. Відповідно до розділу 6 договору у разі порушення однією із сторін умов договору, інша сторона викликає представника цієї сторони для складання та підписання акту-претензії, в якому зазначаються порушені пункти договору. Акт-претензія складається сторонами і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника однієї із сторін у термін десяти днів або відмови його від підписання акт-претензія вважається дійсним, якщо його підписали не менш як три власника приміщень у даному будинку. Такий акт-претензія до позову не доданий, для його підписання відповідач не викликалась. За таких обставин, додані до позову докази наявності заборгованості не є безспірними та спростовуються доказами, наданими відповідачем.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2021 року.

ТОВ «Сучасний-Квартал» забезпечує житлово-комунальними послугами квартиру АДРЕСА_1 .

Між ТОВ «Сучасний-Квартал» та ОСОБА_1 укладено договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя № 1/080 від 07 жовтня 2021 року.

Пунктом 4.2.5. зазначеного договору визначено, що власник приміщення зобов`язується щомісячно до 20 числа сплачувати належні платежі.

З позову вбачається, що відповідач оплату за житлово-комунальні послуги не вносить, проте фактично ними користується.

Позивач як на підставу вказаних обставин посилається на довідку ТОВ «Сучасний-Квартал» № 80-13/03/23 від 13 березня 2023 року, відповідно до якої за період з 17 листопада 2021 року по 28 лютого 2023 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 17453 гривні 33 копійки.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Сторона відповідача, заперечуючи наявність у ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, надала суду копії відповідних квитанцій про сплату таких послуг за період з грудня 2021 року по березень 2023 року.

Доказів на спростування факту оплати відповідачем відповідно до вказаних квитанцій житлово-комунальних послуг стороною позивача суду не надано.

Крім того, надана позивачем довідка № 80-13/03/23 від 13 березня 2023 року не містить жодної інформації про розрахунок заборгованості відповідача, а вказує лише на факт наявності у останньої боргу, що заперечується стороною відповідача та спростовується наданими квитанціями.

Доводи сторони позивача ґрунтуються лише на поясненнях та викладеному в тексті позовної заяви.

Надана стороною позивача довідка не є належним доказом наявності у відповідача боргу за житлово-комунальні послуги.

З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 2000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду письмові докази.

У матеріалах справи міститься ордер на надання правничої (правової) допомоги від ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , договір № 56 про надання правничої (правової) допомоги від 25 листопада 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Бузаногвим Д.В., рахунок від 28 квітня 2023 року про оплату правової допомоги за договором у сумі 2000 гривень, квитанція від 28 квітня 2023 року на суму 2000 гривень (призначення платежу - оплата правової допомоги за договором № 56 від 25 листопада 2022 року), акт виконаних робіт до договору від 05 травня 2023 року.

Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною позивача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача підлягає задоволенню в розмірі 2000 гривень.

Керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний-Квартал» (м. Київ, вул. Солом`янська, 3, офіс 6, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний-Квартал» (м. Київ, вул. Солом`янська, 3, офіс 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати з правничої допомоги у розмірі 2000 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: