Справа № 466/7641/21
Провадження № 2/466/144/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Зими І.Є.

при секретарі Колодій Я.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання , -

в с т а н о в и в :

19 серпня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» пред`явило в суд позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

Після подання співвідповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відзиву на позов з доказами того, що ними укладено договір з позивачем на надання послуг на квартиру АДРЕСА_1 , зі згоди представника позивача, останніх ухвалою судового засідання було видалено із складу співвідповідачів. Відтак, суд продовжив розгляд справи за позовними вимогами лише до відповідача ОСОБА_2 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є споживачем природного газу за місцем свого проживання, по АДРЕСА_2 та використовує для побутових потреб газ, який надається ТОВ «Львівгаззбут».

Правовідносини між сторонами регулювались Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496.

Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаззбут» зобов`язане надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу.

Зазначає, що позивачем виконано свої зобов`язання та надано ОСОБА_2 послуги, однак останній не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував повністю вартості спожитого газу, в результаті чого утворився борг, що станом на 16.07.2021р. становить 17 998,48 грн. основної заборгованості, 3 815,68 грн. Інфляційних втрат та 1 575,48 грн. 3% річних.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Львова від 19.11.2020р. позивачу відмовлено у видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ.

Провадження у справі відкрито 20.08.2021р., розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 18.01.2024р., у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 19.12.2023 року про відставку головуючого судді ОСОБА_5 , який був виключений зі штату Шевченківського районного суду м. Львова, справу прийнято до провадження судді Зими І.Є.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, зіславшись на викладені в ньому обставини і факти, просив такий задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем природного газу за місцем свого проживання - АДРЕСА_2 та використовує для побутових потреб газ, який надається ТзОВ «Львівгаззбут».

З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1382/27827.

Відповідно до вимог зазначених Правил, ТзОВ «Львівгаззбут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав споживачу послуги, а відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не сплачував повністю спожитого газу, внаслідок чого у нього утворився борг, який підтверджується розрахунком.

Так, розмір заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем станом на 16.07.2021 року становить в розмірі 17 998, 48 грн. основної заборгованості, а також 3 815,68 грн. Інфляційних втрат та 1 575,48 грн. 3% річних, згідно ст.625 ЦК України.

Відповідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

За змістом п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 п. 17 Правил, плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

В розділі III Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Окрім цього, відповідно до абз. 2, п.4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. ТОВ «Львівгаз збут» є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до Постанови КМУ від 22 березня 2017 року № 187). Факт сплати споживача за поставлений природній газ а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента).

Згідно п. 11 розділу III Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства.

Відповідно до п.14 розділу III Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць.

Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

У відповідності до вимог ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги.

Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку, оскільки позивач фактично надавав відповідачам послугу з газопостачання, а відповідач користувався нею для задоволення власних потреб і не відмовлявся від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідач ОСОБА_6 , суду не представлено.

На час розгляду справи в суді відповідач простроченої заборгованості зі сплати спожитого газу не погасив.

В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання ним зобов`язань перед позивачем, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Узагальнюючи, зокрема беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача слід стягнути суму боргу за спожитий природній газ у розмірі 17 998, 48 грн., що є основною заборгованостю, а також 3 815,68 грн. інфляційних втрат та 1 575,48 грн. 3% річних, згідно ст.625 ЦК України

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 17 998,48 (сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 48 коп., 3 815,68 грн. інфляційних втрат, 1 575,48 грн. 3% річних, а загалом 23 389 (двадцять три тисячі триста вісімдесят дев`ять) грн, 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» судові витрати у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, до Львівського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» (місцезнаходження: 79039, м.Львів, вул.Золота, 42, ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП невідомо.

Суддя І. Є. Зима