Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6681/21 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 36 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.,

суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/6681/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» про зміну договору, повернення особового рахунку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Ледньова Д.М. у м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила :

- зобов`язати відповідача змінити в договорі №9-488/98 в графі «СПОЖИВАЧ» з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 власника будинку;

- зобов`язати відповідача відновити попередній особовий рахунок № НОМЕР_1 , який був відкритий на ОСОБА_2 .

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті ОСОБА_2 вона прийняла спадщину, але свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом не отримала. Вказала, що договір між сторонами можливо укласти лише після отримання спадщини за законом, тому відсутні правові підстави для укладення договору про надання послуг електропостачання, тому вважає її права порушеними та такими, що підлягають захисту в судовому порядку.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» про зміну договору, повернення особового рахунку, - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що підставою залишення позовної заяви без розгляду стала повторна неявка позивача в судове засідання та не повідомлення про причини неявки суду. Вказує, що вона не була належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду. Крім того зазначає, що в той період у неї в житті склалися складні життєві обставини : у доньки сталися передчасні пологи двійні, їй була потрібна постійна допомога у зв`язку з чим вона ( ОСОБА_1 ) постійно знаходилася в лікарні та допомагала доглядати за дітьми. Наголошує, що у позовній заяві вказаний номер її мобільного телефону, що свідчить про надання її згоди на його використання для спілкування (повідомлення). Позивач не зловживала процесуальними правами, а навпаки зацікавлена в швидкому розгляді справи, тому просить задовольнити апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з названим позовом (а.с. 1-4). 28.05.2021 цивільну справу передано за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира.

Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року позовну заяву повернуто позивачу (а.с.41). Постановою Житомирського апеляційного суду від 08 липня 2022 року зазначену ухвалу скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.61-62).

14.12.2022 відкрито провадження і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 05.01.2023 (а.с.98).

У судове засідання 05.01.2023 ОСОБА_1 не з`явилася. Матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення її про судове засідання, поштове відправлення повернулось із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.92).

У судовому засіданні 24.01.2023 ОСОБА_1 була відсутня. Судова повістка без вручення позивачу повернулася на адресу суду - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.117).

У судовому засіданні 16.02.2023 постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду. ОСОБА_1 теж була відсутня у засіданні. Судова повістка без вручення позивачу повернулася на адресу суду -«адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.119).

Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 виходив з того, що в судові засідання від 05.01.2023 року, 24.01.2023 року, 16.02.2023 року позивач не з`явилась. У кожному випадку на адресу суду поштова кореспонденція, яка направлялась на указану позивачем адресу, поверталась за закінченням терміну зберігання. Приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, а також те, що позивач повторно не з`явилася в судове засідання та не зверталась із заявою про розгляд справи за її відсутності, суд вважав необхідним залишити позовну заяву без розгляду.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.

Зокрема ч.1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У частині третій ст.223 ЦПК України також вказано, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунені в майбутньому.

Комплексний аналіз змісту ч. 5 ст. 223 , п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України дає підстави для висновку, що обов`язковими умовами для застосування передбачених цими нормами процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи по суті, за його відсутності (за умови, якщо неявка позивача не перешкоджає розгляду справи).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. The United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зазначено, що «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства».

Апеляційний суд зазначає, що дійсно судові повістки на 24.01.2023 та 16.02.2023 повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній» (а.с. 117,119), що в силу вимог ст. 128 ч. 8 п. 3 ЦПК України вважається належним повідомленням позивача про дату судового засідання.

Водночас суд наголошує, що поштові відправлення, що направлялися судом на адресу ОСОБА_1 поверталися до суду без вручення, з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», при цьому матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 місця проживання не змінювала і постійно проживала за вказаною адресою. Отже, відсутні підстави стверджувати, що позивач змінила місце проживання та не виконала свого обов`язку про повідомлення суду про ці обставини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , обгрунтовуючи причини поважності неявки в судові засідання зазначала, що перебувала у лікарні з передчасно народженими внуками. Згідно виписок новонароджених стан дітей був важкий. Мати дітей, дочка позивача, ОСОБА_3 є інвалідом першої групи безтерміново, а позивач є інвалідом другої групи безтерміново (а.с.129,130).

Окрім того, колегія суддів зазначає, що у позовній заяві позивач вказала номер свого мобільного телефону, що свідчить про надання останньою згоди на його використання для спілкування (повідомлення). За таких обставин, суд першої інстанції не використав всі можливості, у тому числі засоби телефонного зв`язку, щоб проінформувати позивача про судові засідання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернулась до суду із позовною заявою в травні 2021 року і справа перебуває в провадженні суду близько 3-х років.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (справа «Белеш та інші проти Чеської Республіки» від 07 лютого 2006 року, §49).

Колегія зауважує, що саме суд має забезпечити право особи на справедливий суд (справедливу судову процедуру). Дотримання цивільного процесуального закону є гарантією прав особи у цивільному судочинстві та виконання судом його завдання.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. (частина 1 статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.03.2024.

Головуючий Судді