Справа № 344/8472/22
Провадження № 2-др/344/23/24
04 березня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Польської М.В.,
секретаря Мациборки С.Я.,
заявника-представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання недійсною Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку та стягнення судових витрат,-
В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання недійсною Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку та стягнення судових витрат.
Рішенням суду від 06.02.2024р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

09.02.2024р. адвокат відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 подав до суду заяву, за змістом якої просив ухвалити додаткове рішення у даній справі та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правничої (правової) допомоги адвокатом в розмірі 25000грн.

Представник заявника заяву підтримав, просив задовольнити повністю.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і дату судового засідання, однак 04.03.2024р. подав письмове заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити додаткове рішення, з наступних підстав.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.02.2024р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання недійсною Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку та стягнення судових витрат відмовлено.

За п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

А за ч.8 цієї ж статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, строк подачі заяви, про яку заявлено до закінчення судових дебатів, стороною відповідача дотримано. При цьому не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що такої заяви представником ОСОБА_1 , який брав участь у розгляді цивільної справи, не заявлялось, так як дане спростовується протоколом судового засідання (а.с.107 т.2), в яке представник позивача ОСОБА_5 не з`явився, хоча про судове засідання призначене на 06.02.2024р повідомлений належним чином (а.с.96 т.2).

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

До ухвалення рішення суду від 06.02.2024р. та до завершення судових дебатів сторона відповідача заявила про надання доказів щодо понесених витрат в порядку ст.141 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу подано представником відповідача до заяви: копію договору від 25.08.2022р., угоду від 26.08.2022р про внесення змін до договору; Акт виконаних робіт від 08.02.2024р., квитанцію про оплату коштів.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження обставин понесених витрат на правову допомогу адвоката, суду повинні бути надані належні докази, зокрема і те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Натомість, заперечуючи вимоги заяви представник позивача зазначив, що вказані представником відповідача обставини не містять: ні кількості судових засідань, ні часу витраченого адвокатом, ні чіткого детального обсягу робіт та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті. Аналогічно за ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Такі доводи адвоката Семківа М.Н. є частково обґрунтованими, а сума заявлених витрат на переконання суду не належно обґрунтована адвокатом Ружицьким В.М.

Так, в угоді від 26.08.2022р. про внесення змін до Договору про надання правничої допомоги від 25.08.2022р. (а.с.127 т.2) сторони угоди зазначили, що за надання правничої допомоги в суді першої інстанції замовник сплачує виконавцю гонорар у твердій грошовій сумі 15000грн., який є фіксованим незалежно від кількості судових засідань, складених документів тощо. Замовник сплачує виконавцю гонорар на підставі Акту виконаних робіт: протягом 3-х днів після підписання 10000грн. та решта (5000грн.) протягом 30 днів з часу набрання рішення суду законної сили. А у випадку ухвалення відповідного рішення судом першої інстанції в користь замовника, останній додатково сплачує виконавцю гонорар (гонорар успіху) за такий результат в розмірі 10000грн.

Однак, суд критично оцінює так званий гонорар успіху, незважаючи на вільне волевиявлення щодо укладення угод певного змісту саме сторонами, оскільки гонорар успіху немає жодного обґрунтування роботи та послуг адвоката відмінного від гонорару визначеного сторонами в розмірі 15000грн. Окрім того, ухвалення судом рішення у справі залежить виключно від доведеності та підставності позовних вимог позивачем, та не може залежати від наданих послуг адвокатом протилежної сторони (відповідача), які вже включені у суму договору.

Окрім того, згідно акту виконаних робіт від 08.02.2024р. (а.с.128 т.2), у суму 15000грн. сторони угоди в графі найменування робіт передбачили перелік наданих адвокатом послуг, водночас час витрачений адвокатом на кожну із послуг не передбачено, тому перевірити відповідність витраченого часу до кожної послуги та в загальному вартості таких, є неможливим.

Проте, справа дійсно не є типовою чи малозначною, адвокат відповідача брав участь у всіх засіданнях (справа надійшла до суду 18.07.2022р.), кошти в сумі 10000грн. замовником виконавцю сплачено (а.с.129 т.2), при цьому, що рішення не набрало законної сили (умова додаткової угоди щодо доплати після набрання рішення законної сили ще 5000грн. не є підставою для такого стягнення на час подачі та розгляду судом заяви і не може бути в подальшому за процедурою розгляду таких заяв підставою для достягнення судом першої інстанції), а тому враховуючи принцип розумності та співмірності, суд приходить до ствердного висновку про обґрунтованість вимог заяви в частині стягнення з позивача на користь відповідача 10000грн., замість заявлених 25000грн., а заяву слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання недійсною Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку та стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (і.к. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_2 ) судові витрати за надання правничої (правової) допомоги в розмірі 10 000.00грн. (десять тисяч гривень).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст додаткового рішення складено 07.03.2024 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА