УХВАЛА

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 344/16038/15-ц

провадження № 61-17675ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу

Івано-Франківського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета

спору, - ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя.

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням

від 20 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Скасував заходи забезпечення позову, що були застосовані ухвалою

Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 02 листопада 2015 року за заявою ОСОБА_2 шляхом зняття заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 ; заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 21 лютого 2023 року

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду

Івано-Франківської області від 20 жовтня 2021 року відмовив на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

05 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду

від 21 лютого 2023 року.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущений

з поважних причин.

Заявниця також зазначала, що ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року була надіслана на її адресу 24 лютого 2023 року, що підтверджується конвертом та супровідним листом Івано-Франківського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року. Проте з оскаржуваною ухвалою апеляційного суду заявниця ознайомилася лише 09 листопада 2023 року, оскільки у період з 19 лютого до 09 листопада 2023 року працювала у Республіці Польщі, що підтверджується копією закордонного паспорта з відміткою про перебування за кордоном у вказаний період.

На переконання заявниці, зазначене є достатньою підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд ухвалою від 08 січня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.

Визнав наведені в клопотанні ОСОБА_1 підстави пропуску строку

на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду

від 21 лютого 2023 року неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням інших підстав з відповідними доказамидля поновлення строку касаційного оскарження. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

15 січня 2024 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечений загальний доступ ухвали Верховного Суду від 08 січня

2024 року.

17 січня 2024 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 08 січня 2024 року направлена на адресу заявниці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), яка зазначена в касаційній скарзі, та отримана заявницею 23 січня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження.

Будь-яких документів на виконання вимог ухвали Верховного Суду

від 08 січня 2024 року заявниця не надала.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного оскарження з огляду на таке.

Наведеним вище доводам заявниці щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду

від 21 лютого 2023 рокубуло надано оцінку судом касаційної інстанції в ухвалі від 08 січня 2024 року, та зазначено про необхідність надання заяви про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням інших підстав з відповідними доказамидля поновлення строку касаційного оскарження.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається

ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», від 16 лютого 2017 року, заява № 18986/06).

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»,

від 07 липня 1989 року, заява № 11681/85).

Заявниці було запропоновано надати заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням інших підстав з відповідними доказамидля поновлення строку касаційного оскарження, однак на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 08 січня 2024 року її надано не було.

Вказана процесуальна поведінка ОСОБА_1 не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.

Враховуючи вищевказані обставини, зазначену позивачкою причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, яка подає касаційну скаргу, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами, а інші причини пропуску заявниця не зазначила, оскільки не виконала вимоги отриманої нею особисто ухвали Верховного Суду

від 08 січня 2024 року про залишення її касаційної скарги без руху.

Верховний Суд вважає, що заявницею не надано належних доказів для поновлення пропущеного строку звернення з касаційною скаргою у строк, визначений статтею 390 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої

статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки підстави, наведені в заяві ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду

від 21 лютого 2023 року, суд визнав неповажними, заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, заявниця не надала, а безпідставне поновлення строку на оскарження судових рішень, що набрали законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду

від 21 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк