З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 березня 2024 року
Провадження № 2/521/1516/24
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Федорова А.В.,
Учасники справи:
Відповідач ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів, -
Згідно довідок Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на запит суду, ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у Малиновському районі м. Одеси.
Судом розглянуто питання про витребування доказів з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості про те, чи перебували ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зареєстрованому шлюбі починаючи станом на 20 листопада 2020 року, 20 листопада 2021 року і на теперішній час. Якщо так, надати суду копію актового запису про одруження.
06 грудня 2024 року на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надало актовий запис про шлюб №345 від 04 червня 2009 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі в судове засідання не з`явились повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з`явились, у порядку заочного розгляду справи.
Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_4 8500 доларівСША, що підтверджено Розпискою від 20 листопада 2020 року.
Строк користування позикою - один рік, тобто термін повернення позики - до 20 листопада 2021 року включно.
Факт укладання договору та отримання коштів Боржником підтверджений Розпискою ОСОБА_3 від 20 листопада 2021 року. Термін повернення позики - 31 травня 2022 року.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичені кошти не повернули по теперішній час.
07 серпня 2023 року ОСОБА_4 уклав з Позивачем договір відступлення права вимоги, відповідно до якого відступив позивачу своє право вимоги до ОСОБА_2 .
Відповідно до пункту 1 Договору відступлення права вимоги - у порядку та на умовах, визначених даним договором, цедент ( ОСОБА_4 ) відступає цесіонарієві (позивач), а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за Договором позики (надалі також - Договір позики) від 20 листопада 2020 року (оформлений шляхом складання Розписки від 20 листопада 2020 року, що укладений між цедентом і ОСОБА_2 (паспорт громадянина України: НОМЕР_1 , виданий Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області ЗО грудня 2003 року, адреса проживання: АДРЕСА_2 ), надалі іменується «Боржник».
Згідно із пунктом 3 Договору відступлення права вимоги, за Договором відступлення права вимоги, цесіонарій (Позивач) набуває право вимагати від боржника ОСОБА_2 належного виконання вказаних далі обов`язків:
а) сплати боржником коштів, належних цеденту в сумі 8500,0 (вісім тисяч п`ятсот) доларів США, що є сумою позики за Договором позики та не повернута боржником станом на дату укладання цього Договору;
в) сплати Боржником можливих штрафних санкцій, компенсаційних та інших платежів за порушення строків виконання обов`язків, встановлених законодавством України.
До цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існують на момент укладання цього Договору.
Щодо солідарного обов`язку відповідачів.
Відповідачі у справі на момент написання розписок від 20 листопада 2020 року та від 20 листопада 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
Правова позиція Верховного Суду щодо застосування вказаної норми полягає в тому, що чоловік та дружина розпоряджаються спільним майном за взаємною згодою, наявність якої презюмується при укладенні договорів одним з подружжя.
Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно частини 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Поняття позикових відносин і договору позики визначаються положеннями глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики єукладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 1046 ЦК Українидоговір позики вважається укладеним в момент здійсненнядій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості.
Дана особливість реальних договорів зазначена в частині 2 статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна абовчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Згідно із статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
На підтвердження зобов`язань відповідача, позивачем була надана боргова розписка.
Також, за приписами частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Розпискою від 20 листопада 2020 року передбачена сплата процентів у розмірі 900 (дев`ятсот) доларів США за кожен місяць користування сумою позикою протягом річного періоду користування.
Нарахування процентів за неправомірне користування позикою.
За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, на користь позивача з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню солідарно за Розпискою від 20 листопада 2020 року проценти за неправомірне користування сумою позики в період з 21 листопада 2021 року (перший день періоду неправомірного користування позикою) по 26 жовтня 2023 року (дата складання позовної заяви).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язані також сплатити на користь позивача проценти за неправомірне користування сумою позики згідно Розписки від 20 листопада 2020 року у сумі 492,53 долара США.
Крім цього, на користь позивача з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню солідарно за розпискою від 20 листопада 2021 року проценти за неправомірне користування сумою позики в період з 01 червня 2022 року по 26 жовтня 2023 року.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язані сплатити на користь Позивача проценти за неправомірне користування сумою позики згідно розписки від 20 листопада 2020 року у сумі 1083,63 долара США
Щодо валюти позовної заяви.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова КЦС ВС від 19.05.2021, справа № 128/891/20) - особа, яка має боргову розписку без зазначення в ній даних про позикодавця вважається позикодавцем при відсутності належних і допустимих доказів, що спростовують зміст боргового документа, або наявності доказів неправомірного заволодіння ним. Наявність оригіналу боргової розписки у позикодавця свідчить, що зобов`язання за договором позики не виконане.
З огляду на це, наявність у Позивача оригіналу Розписки від 20 листопада 2021 року є належним, допустимим та достатнім доказом наявності невиконаного зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед позивачем.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Керуючись ст. ст. 553, 554, 625, 640, 1046-1049 Цивільного кодексу України, частинами 1 та 2 статті 65 Сімейного кодексу України, в порядку ст. ст. 1-4, частини 1 ст. 27, ст. ст. 175-177, 184, 187 Цивільного процесуального кодексу України СУД
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 21 березня 2024 року.

СУДДЯ В. К. Гуревський