ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1769/24 Справа № 204/2168/20 Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С. В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Тетяна Сергіївна, на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року у справі № 204/2168/20 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника (суддя першої інстанції Чудопалова С.В.), -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстрована дитина.

В обґрунтування заяви приватний виконавець посилався на те, що 21.12.2021 року приватним виконавцем куземченко А.С. було відкрито виконавче провадження № 67973681 щодо примусового виконання виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 204/2168/20 виданого 15 грудня 2021 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 2000000 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі 2131,00 грн., інфляційних витрат у сумі 16000, 00 грн., пені у сумі 14208,00 грн. та судового збору у сумі 10930,80 грн.

В ході виконавчих дій встановлено, що боржнику на праві власності належить житловий будинок, загальною площею 86,8 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м, з господарськими спорудами, розташований на земельній ділянці, площею 0,0772 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_3 , що підтверджено листом Відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради від 19 січня 2022 року № 11/5-12.

У зв`язку з тим, що малолітня дитина, яка зареєстрована у вказаному будинку, не є безпосередньо дитиною боржника та будь-які інші родинні зв`язки у дитини із боржником відсутні, 20 червня 2023року приватний виконавець звернувся до Управління-служби у справах дітей Дніпровської міської ради із вимогою № 01-29/6706 про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, яке розташовано за адресою, АДРЕСА_1 (в якій зареєстрована дитина ОСОБА_4 2020 р.н.).

Розпорядженням № 229-р відмовлено у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 , де право на проживання має дитина ОСОБА_3 , 2020 року народження.

Приватний виконавець вважає, що наявні підстави для реалізації нерухомого майна з огляду на те, що боржник зареєструвавши малолітню дитину у своєму будинку, здійснив дії, що зробили неможливим виконання рішення суду, що с порушенням зобов`язань, визначених частиною 5 статті 19 Закону «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець Куземченко А.С. просив суд надати дозвіл про звернення стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок загальною площею 86,8 кв.м., житловою площею 57,6 кв. м. з господарськими спорудами, розташований на земельній ділянці, площею 0,0772 га кадастровий номер :07:169:0014, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована дитина.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника - відмовлено.

Не погодившись із ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023року, 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Тетяна Сергіївна, подав до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року та прийняти нову ухвалу суду, якою задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 посилається на те, що за адресою: АДРЕСА_1 станом на 19 січня 2022 року зареєстровано шість осіб, з яких ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 12 лютого 2021 року по теперішній час.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Т. С. зазначає, що малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є дитиною боржника ОСОБА_2 , та була зареєстрована в будинку лише для того, щоб зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема, звернення стягнення на будинок.

Тим часом, ОСОБА_2 відмовляється виконувати рішення суду у добровільному порядку, уникає від виконання рішення, тобто, погашення заборгованості, при цьому вчиняє активні дії, направлені на унеможливлення погашення заборгованості в примусовому порядку, що і стало підставою для звернення приватного виконавця з таким поданням до суду.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Т. С., посилаючись на висновки Верховного Суду у постановах від 22 лютого 2023 року у справі № 127/30571/21-ц, від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 та вимоги ст. 18,19 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 435 ЦПК України, зазначає, що виконавець у межах повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 435 ЦПК України, у разі неможливості виконання судового рішення, має право звернутися до суду із заявою (поданням) про зміну способу та порядку його виконання.

Судом першої інстанції не досліджено обставин, за яких ОСОБА_2 було зареєстровано у його будинку малолітню дитину та чи є в діях боржника ознаки навмисного ухилення від виконання рішення суду, чи має право виконавець звернути стягнення на вказане майно з метою погашення заборгованості згідно рішення суд, як про це наголосив Верховний Суд у своїх постановах.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що малолітню дитину зареєстровано за спірною адресою в процесі розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, тобто 12 лютого 2021 року, тобто ще до ухвалення судового рішення по суті спору, як і вчинено ОСОБА_2 процесуальні дії, які мали негативні наслідки для ОСОБА_2 , тобто невиконання ухвали суду про забезпечення позову, невиконання клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення почеркознавчої експертизи у справі, що передувало реєстрації малолітньої дитини у його будинку, що вказує на недобросовісність дій боржника.

Крім цього ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Т. С., зазначає, що згода органу опіки та піклування на продаж житла, в якому зареєстрована дитина, але яке не належить її батькам, не потрібна, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №1612/2343/12. Такий дозвіл надається лише у разі відчуження нерухомого майна, право власності/користування яким має дитина, власниками якого є батьки дитини, як про це зазначено у постанові Верховного Суду у справі № 607/8145/18, у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 385/1598/18.

Судом першої інстанції, всупереч наведеним висновкам Верховного Суду, не встановлювалось спорідненість малолітньої дитини з боржником.

Крім цього суд першої інстанції не звернув увагу на те, що положення ст. 440 ЦПК України, які застосовані в судовому рішенні, спірні правовідносини не регулюють, адже покликані для встановлення порядку стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому порядку, в той час як спірне майно належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2 , а вимоги ст.435 ЦПК України залишені судом поза увагою. Зазначення позивачем у своїй заяві конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватись при вирішенні спору, як про це зазначено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц.

Через зазначені обставини ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Т. С., вважає, що ухвала суду першої інстанції постановалена без дослідження доказів у справі, з порушенням норм чинного законодавства та без врахування правової позиції Верховного Суду, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року витребувано матеріали цивільної справи у суду першої інстанції.

27 грудня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2024 року, після усунення 04 січня 2024 року ОСОБА_1 недоліків, визначених ухвалою суду від 28 грудня 2023 року, ОСОБА_1 поновлено процесуальний строк на оскарження судового рішення, відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали направлено сторонам у справі засобами поштового зв`язку 17 січня 2024 року (том № 2, а.с.223).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 призначено до розгляду.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 28 лютого 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (том № 3, а.с. 13).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 28 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 , не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (том № 3, а.с. 13).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 28 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 3, а.с. 14).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Шпак Т.С., пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Євгеньєву Л.Д., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпак Т.С., задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 листопада 2021 року приватним виконавцем Куземченко А.С. було відкрито виконавче провадження № 67973681 з примусового виконання виконавчого листа № 204/2168/20, виданого 15 грудня 2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 204/2168/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 2000000 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі 2131,00 грн.; інфляційних втрат у сумі 16000,00 грн.; пені за несвоєчасно виконане зобов`язання у сумі 14208,00 грн., судового збору у сумі 10930,80 грн.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, встановлено, що у власності боржника ОСОБА_2 наявний житловий будинкок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 86.8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,0772 з кадастровим номером :07:169:0014; частка квартири у АДРЕСА_2 .

Згідно листа Відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської від 19 січня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 6 осіб, в тому числі і малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 червня 2023 року № 0129/6706 приватний виконавець Куземченко А.С. звернувся до Управління - служби у справах дітей з вимогою надати дозвіл на реалізацію вищезгаданого житлового будинку, у якому зареєстровані малолітня ОСОБА_3 2020 року народження, на яку Розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 23 серпня 2023 року відмовлено у наданні такого дозволу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Тетяна Сергіївна про те, що відповідач ОСОБА_2 , розуміючи, що невиконання обов`язків за договором позики є порушенням договірних відносин, що тягне за собою негативні наслідки для ОСОБА_2 у вигляді стягнення коштів на підставі судового рішення, намагався завчасно унеможливити стягнення з нього заборгованості, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 вказаного вище Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 6 частини 3 статті 18 вказаного вище Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 48 вказаного вище Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини 2 статті 48 вказаного вище Закону передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з частиною 5 статті 48 вказаного вище Закону передбачено, щоу разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Як вбачається із частини 6 статті 48 вказаного вище Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з п. 28 розділу VІІІ Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 4 квітня 2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст. 37 Закону.

Крім того, положення ст. 440 ЦПК України, на які покликається приватний виконавець, не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки вказаною нормою передбачено порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в той час як вищезгадане нерухоме майно належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Тетяна Сергіївна про те, що судом першої інстанції не було враховано, що тільки за умови, що малолітня дитина є донькою або сином боржника, наявні обмеження щодо стягнення боргу за рахунок реалізації нерухомого майна, є безпідставними, оскільки пунктом 30 розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, у власності боржника ОСОБА_2 також мається земельна ділянка площею 0,0772 з кадастровим номером :07:169:0014; частка квартири у АДРЕСА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви приватного виконавця, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення статті 440 ЦПК України, на які посилається приватний виконавець, не підлягають застосуванню у даній справі, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 440 ЦПК України передбачено, що суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Як вбачається із частини 10 вказаної вище статті, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як вбачається із матеріалів справи, право власності на житловий будинок за відповідачем зареєстровано.

Виходячи з наступного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Тетяна Сергіївна, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпакова Тетяна Сергіївна, залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи

Повний текст судового рішення складений 04 березня 2024 року

Суддя: О.Д.Канурна