справа № 361/2544/22
головуючий у суді І інстанції Василишина В.О.
провадження № 22-ц/824/2579/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» про захист прав споживачів, визнання бездіяльності незаконною, а також про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», у якому просила визнати бездіяльність ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» щодо не проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року та право вимоги за яким відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 12 жовтня 2017 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відповідно до підпунктів 10, 11 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням зміни строку основного зобов`язання з 01 травня 2009 року (без проведення нарахувань відсотків та пені після зміни строку основного зобов`язання).

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 24 липня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №436-006/07Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 43 000 доларів США для споживчих цілей.

У рахунок забезпечення виконання умов цього кредитного договору 24 липня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №4 36-006/07Р, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 19,9 кв.м.

12 жовтня 2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами б/н, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року, укладеним між АКБ «Правекс-банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

23 квітня 2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», яким визначено підстави для обов`язкової реструктуризації заборгованості валютних кредитів.

На виконання положень вказаного закону ОСОБА_1 неодноразово зверталася до кредитора із заявами про проведення обов`язкової реструктуризації за кредитним договором від 24 липня 2007 року, однак будь-якої відповіді не отримала. Бездіяльність відповідача вважає незаконною.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 01 січня 2014 року у позивача не було прострочення по сплаті кредиту та відсотках. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено іпотекою, предметом якої є нерухоме майно, віднесене до об`єктів житлового фонду, при цьому загальна площа квартири значно менше від нормативного граничного значення - 140 кв.м., для житлового будинку, що підпадає під вимоги дії пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» щодо не проведення реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року (укладеним між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 ).

Зобов`язано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» провести реструктуризацію заборгованості ОСОБА_1 , за кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2015 року № 1734?VIII.

Стягнуто на користь держави з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відмова відповідача щодо не проведення реструктуризації зобов`язань є незаконною, оскільки зобов`язання, передбачені укладеним між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року, підлягають обов`язковій реструктуризації.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вказує, що строк подання заяви на реструктуризацію становить 3 місяці з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», тобто до 23 липня 2021 року.

30 червня 2021 року ОСОБА_1 засвідчила у приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Литвин О.О. заяву адресовану ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» щодо проведення реструктуризації за кредитним договором, в якій зазначила, що крім іпотечної квартири іншого жилого нерухомого майна в неї немає. Однак, 29 червня 2021 року позивачем було укладено договір дарування частки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Пашинським О.М., яким відчужила на користь ОСОБА_2 1/5 квартири АДРЕСА_2 , на думку апелянта, саме з метою набуття іпотечною квартирою статусу єдиного житлового майна та ускладнення звернення стягнення іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що враховуючий той факт, що договір дарування частки квартири був укладений за один день до посвідчення заяви про проведення реструктуризації, а частка квартири відчужена особі з однаковим прізвищем з позивачем та на безоплатній основі, вважає, що договір дарування частки квартири має всі ознаки фраудаторного та спрямований на введення кредитора в оману щодо підстав для обов`язкової реструктуризації.

Також, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки запереченням відповідача щодо фраудаторності договору дарування, а тільки вказано, що судове рішення про визнання договору дарування фраудаторним відсутнє.

Апелянт вважає, що немає необхідності звертатись до суду з окремим позовом щодо визнання договору дарування недійсним, оскільки факти фраудаторності договору можна встановити у ході розгляду цієї справи.

Апелянт звертає увагу на те, що позов спрямований не на реальний захист порушених прав позивача, а на легалізацію дій позивача з порушення прав та законних інтересів її кредиторів.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 24 липня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №436-006/07Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 43 000 доларів США для споживчих цілей.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 24 липня 2007 року між ОСОБА_1 та АБК «Правекс-Банк» було укладено договір іпотеки № 436-006/07Р, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А., зареєстрований у реєстрі № 8889, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.3 договору іпотеки № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року передане в іпотеку нерухоме майно належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24 липня 2007 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А. за реєстровим номером 8883 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 24 липня 2007 року за реєстраційний номером 2235704.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон) метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Згідно із статтею 17 Закону кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

23 квітня 2021 року набув чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» і розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Згідно із пунктом 2 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям.

Так, відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

Виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 кв.м., для житлового будинку -250 кв.м., для садового будинку - 250 кв.м., для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 ЗК України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 кв.м., розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

Підпунктом 3 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону визначено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів.

Тобто Розділом ІV «Прикінцеві та перехідні положення» указаного Закону визначено критерії, яким мають відповідати особи (споживачі), які мають право на подання заяви про реструктуризацію, строк та порядок подання такої заяви, а також її зміст та документи, які мають бути до неї додані.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.

Отже, цим Законом на кредитора покладено обов`язок провести реструктуризацію заборгованості за договором про споживче кредитування у випадку подання позичальником заяви.

30 червня 2021 року ОСОБА_1 написала заяву на ім`я ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», посвідчену приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Литвин О.С., зареєстровану у реєстрі № 1842, про здійснення обов`язкової реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № 436-006/07Р від 24 липня 2007 року, укладеного між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У заяві від 30 червня 2021 року позивач засвідчила відсутність у неї крім іпотечної квартири іншого жилого нерухомого майна.

Вказана заява 03 липня 2021 року направлена на адресу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» цінним листом у додатку до якого значиться копія паспорту ОСОБА_1 , копія паспорту ОСОБА_3 , дві довідки про реєстрацію місця проживання, довідка про доходи ОСОБА_1 , Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3

21 липня 2021 року вказана заява про здійснення обов`язкової реструктуризації зобов`язань за кредитним договором з додатками повторно направлена на адресу відповідача цінним листом.

Вказані заяви повернуті за зворотною адресою відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання.

Також, заява про здійснення обов`язкової реструктуризації зобов`язань за кредитним договором направлялася відповідачу засобами електронної пошти.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення заяву про реструктуризацію заборгованості ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримало 13 січня 2022 року.

Однак, будь-якого рішення чи дії ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відносно заяви ОСОБА_1 прийнято не було.

Ухвалюючи судове рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Приписами частин 1,6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із пояснень ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» вказує, що підставою з якої не можливо проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором, було відчуження позивачем 29 червня 2021 року належної їй частки житлової нерухомості на безоплатній основі на користь третіх осіб та наявність у вищевказаному правочині ознак фраудаторності (а.с. 159-162 т.1). Будь-яких інших підстав для відмови у проведенні реструктуризації ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не вказується.

Перевіряючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія апеляційного суду встановила таке.

Відповідно до Інформації наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, іпотечна квартира станом на 29 червня 2021 року не була єдиним нерухомим житловим майном у власності позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на підставі свідоцтва про право власності від 18 лютого 1998 року, виданого відділом ЖКГ міськвиконкому належала 1/5 частка квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 69,0 кв.м, житловою 38,5 кв.м.

Відповідно до інформації, що міститься у Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 на 1/5 частку квартири АДРЕСА_3 погашено 29 червня 2021 року на підставі перенесення до ДРРПНМ згідно з пунктом 45 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141.

На час звернення до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» із заявою про реструктуризацію заборгованості позивачем ОСОБА_1 додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30 червня 2021 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

З огляду на встановлене та аналізуючи норми наведеного вище Закону, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у заяві про проведення реструктуризації заборгованості зазначається інформація про належні на праві власності об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду, саме на дату (момент) підписання заяви, а не на день набрання чинності Законом № 1381-IX.

Як убачається з матеріалів справи, станом на 30 червня 2021 року (день подання заяви про реструктуризацію) у позивача не перебувало у власності інше житлове нерухоме майно, окрім квартири, що є предметом іпотеки і використовується нею як місце постійного проживання, що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи, видана Виконавчим комітетом Броварської міської ради Броварського району Київської області № 06-15 від 23 червня 2021 року.

Також, колегією апеляційного суду враховане те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. До спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватись, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Підсумовуючи все вище вказане, апеляційний суд встановив, що позивач, яка отримала споживчий кредит в іноземній валюті, скористалася змінами, внесеними до Закону України «Про споживче кредитування» і подала до банку заяву про реструктуризацію заборгованості за її зобов`язанням.

Враховуючи, що норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишено без змін, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06 березня 2024 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська