Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1266/23
Провадження № 2/382/68/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 лютого 2024 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Матвієнко Ю. Л.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Воробей І. В.,

представника служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 382/1266/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа служба у саправах дітей та сім`ї Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області, про позбавлення батьківських прав, відповідно до вимог якої просила позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.01.2014 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 у Відділі державної реєстрації актів вивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 08. Від спільного сімейного життя мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя в них не склалося, сім`я розпалася. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 24.01.2020 року шлюб між ними розірвано. Вона проживає разом із дітьми в квартирі АДРЕСА_1 , малолітня дитина перебуває на її утриманні. Зазначила, що вона не працює, в зв`язку з постійним доглядом за дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом з дитинства. Відповідача місце проживання не відоме. Як вбачається з рішення Яготинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року останнє відоме місце проживання відповідача - АДРЕСА_2 . Судовим наказом Яготинського районного суду Київської області від 23.07.2019 року стягнуто із ОСОБА_3 , уродженця м. Тихвин Ленінградської області росії, аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 15.07.2019 року і до досягнення сином повноліття. Однак, починаючи з січня 2019 року відповідач взагалі перестав піклуватись про сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Весь цей час син проживає з нею, але його батько грошей на утримання свого сина не надає, хоча вона продовжує забезпечувати сина, вдягати його, купувати взуття, одяг, продукти харчування, речі для розвитку дитини, ліки. По сьогоднішній день він з нею не спілкується, не телефонує і не приходить провідувати свого сина. Відтак, батько дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , фактично з січня 2019 року самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, залишивши сина на її виховання. Не допомагає матеріально, не турбується про фізичний та духовний розвиток сина. Лише заборгованість по аліментах станом на 01.08.2022 року становить 46 185 грн. Відтак, убачається з боку відповідача злісне ухилення від сплати аліментів та також доведена та обставина, що дитина перебуває на її утриманні, бо аліменти стягуються на її користь. Як убачається з вищевикладеного, обставини, викладені у заяві доводять доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 29.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами від 28.09.2023 року витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію: чи перетинав громадянин російської федерації ОСОБА_3 (латинськими літерами: ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державний кордон України, починаючи з 01.12.2022 року і по даний час, якщо перетинав, то коли; заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто заявниці.

Ухвалою від 07.11.2023 року заяву про застосування заходів процесуального примусу задоволено частково; стягнуто зі Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради в дохід державного бюджету штраф у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 (вісімсот п`ять) грн 20 коп.

Ухвалою від 11.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник служби у справах дітей та сім`ї в судовому засіданні позовні вимоги підтримала; також просила скасувати заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Відповідач в судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, місце та час судового засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, а також за останнім відомим місцем реєстрації в Україні, він вважається повідомленим належним чином. Крім того, інформація про розгляд справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України є доступною для учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка відповідача в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, при цьому у справі достатньо наявних матеріалів для її розгляду та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи. Заперечень щодо заочного розгляду справи не надійшло.

У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою інших учасників справи, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі 24.01.2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів вивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 08, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 24.01.2014 року.

Від подружнього життя сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_2 від 14.07.2014 року.

Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 24.01.2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Судовим наказом Яготинського районного суду Київської області від 23.07.2019 року стягнуто із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тихвин Ленінградської області Росії, мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий, аліменти на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 15 липня 2019 року і до досягнення сином повноліття.

Як вбачається з копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та роз`яснення, складеного старшим державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 31.07.2022 у ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір заборгованості за період з жовтня 2021 по 31.07.2022 становить 46 185 грн.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачка та її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом проживають в АДРЕСА_2 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 .

Із відповіді начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Є. Власова від 03.10.2023 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.12.2022 року виїхав за межі України (перетнув державний кордон України); відомостей щодо його повернення на територію України матеріали справи не містять.

Крім цього, із посвідки на постійне місце проживання вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином російської федерації.

Із висновку Виконавчого комітету Яготинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малололітнього сина ОСОБА_4 від № 400 від 05.12.2023 року, вбачається, що « ОСОБА_3 , не проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зі слів сусідів виїхав за межі України, місце проживання ОСОБА_3 невідоме, тому провести обстеження умов проживання не є можливим. ОСОБА_3 , по суті справи аргументованих доказів, щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав не надав, до Служби не звертався. ОСОБА_1 , проживає разом з сином за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 21 вересня 2023 року складений працівниками Служби та актом обстеження житлово-побутових умов від 23 вересень 2023 року складений депутатом Яготинської міської ради восьмого скликання ОСОБА_6 . З вище зазначених актів обстеження житлово-побутових умов вбачається, що в будинку створені належні умови для проживання та виховання дитини, є місце для сну і відпочинку, всі комунікації, достатньо одягу, засобів гігієни, продуктів харчування, що необхідні для дитини відповідного віку. ОСОБА_1 , мати дитини не працює в зв`язку з необхідністю постійного догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_4 , який має інвалідність з дитинства, підтверджуючі документи надали. Медичних протипоказань у ОСОБА_1 не має, у підтвердження надано довідки Комунального некомерційного підприємства Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» від 22 серпня 2023 року № 184 та 213 проте, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку у нарколога, психіатра не перебуває. За місцем свого проживання громадянка характеризується добре. ОСОБА_4 , є учнем 3 класу Яготинського ліцею № 2, Яготинської міської ради, характеризується добре. Дитина до школи приходить чисто одягненою та доглянутою, забезпечена всім необхідним для її розвитку. З довідки навчального закладу вбачається, що вихованням та утриманням займається мати, яка достатньо приділяє уваги вихованню сина. Для об`єктивного складання висновку до суду про доцільність чи недоцільність позбавлення одного з батьків батьківських прав необхідні аргументовані докази ухилення батьків від виконання, нехтування своїми батьківськими обов`язками. Так, не одноразово батьків дитини було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Яготинській міській раді (далі - Комісія). ОСОБА_3 жодного разу на засідання Комісії не з`явився, по суті справи аргументованих доказів, щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав не надав зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 , а зокрема: не цікавиться життям та розвитком дитини, її здоров`ям, не піклується про неї, не дбає про матеріальне забезпечення. За результатами розгляду Комісії з метою захисту прав та інтересів дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 . На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 150, 164, 165 Сімейного Кодексу України вважаємо про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 1 та ч. 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (зокрема, серед інших Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Судом установлено, що дитина постійно проживає з матір`ю, а відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та в подальшому 25.12.2022 виїхав за межі України (перетнув державний кордон України); відомостей щодо його повернення на територію України матеріали справи не містять.

Доказів на підтвердження виконання відповідачем, як батьком, батьківських обов`язків щодо дитини, в тому числі й після зміни країни проживанння, суду не надано та такі в матеріалах справи відсутні.

Суд зауважує, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.

Також судом прийнято до уваги, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, відповідач не проживав із дитиною однією сім`єю, та, відповідно, з цього часу не брав та не бере участі у вихованні дитини, не піклується про сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання.

Зазначені обставини також підтверджуються висновком Виконавчого комітету Яготинської міської ради від 05.12.2023 року, який взяв до уваги вищезазначену інформацію.

Крім цього, суд враховує, що відповідач був достовірно обізнаний про тяжку життєву ситуацію дитини, викликаною хворобою, однак не вжив заходів на забезпечення догляду за дитиною.

Суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не утримує належним чином свою дитину, не приділяє достатньої уваги її розвитку.

Суд також переконаний, що особа, яка свідомо змінює країну проживання, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків.

Аналізуючи викладене у своїй сукупності, суд констатує неможливість зміни поведінки батька щодо невиконання ним своїх обов`язків у цьому випадку, що допускає, за наявності свідомого волевиявлення відповідача щодо такої своєї винної поведінки, позбавлення його батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись принципом найкращого забезпечення інтересів дитини, закріпленим у Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, суд приходить до висновку про доведеність невиконання відповідачем батьківських обов`язків, умисність таких дій та свідоме нехтування ними, безвідповідальне ставлення до їх виконання. Провівши ретельний аналіз можливих наслідків позбавлення відповідача батьківських прав в аспекті встановлених обставин, суд приходить до висновку, що саме застосування до нього крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відносно сина забезпечить захист інтересів дитини, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

Таким чином, вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає задоволенню.

За умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, та при додержанні порядку, встановленого ст. 169 СК України, відповідач має право звернутися з позовом про поновлення його батьківських прав відносно дитини.

Щодо клопотання третьої особи про скасування заходів процесуального примусу, суд враховує, що 07.12.2023 року до суду від Служби в справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради надійшло клопотання про приєднання документів, до якого долучено рішення виконавчого комітету Яготинської міської ради та висновок, не подані вчасно до суду раніше.

Відповідно до ч. 6 ст. 148 ЦПК України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Оскільки, Службою в справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради виправлено допущене порушення, суд дійшов висновку про можливість скасування ухвали Яготинського районного суду Київської області від 07.11.2023 року про застосування заходів процесуального примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, позивачка звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 148, 258-259, 265, 268, 279, 280-284, 289, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. судового збору.

Клопотання про скасування ухвали про застосування заходів процесуального примусу задовольнити.

Скасувати ухвалу Яготинського районного суду Київської області про застосування заходів процесуального примусу від 07.11.2023 року відносно Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин російської федерації, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради, , адреса місцезнаходження: м. Яготин Бориспільського району Київської області, вул. Незалежності, 110.

Повний текст рішення підписано 25.03.2024 року.

Суддя М. М. Нарольський