Справа № 159/7157/23
Провадження № 2/159/246/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «ТАКСОМБАНК» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 06 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «Центр фінанасових рішень» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 71344,33 грн.; строк користування 36 місяців; річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 3,19 % від суми кредиту.

07.10.2021 року права вимоги за Кредитним договором № від 06.10.2021 року відступлено АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року.

Не зважаючи на виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору перед позивачем не виконав, внаслідок чого у позичальника перед позикодавцем виник борг, сума якого, станом на 26 жовтня 2023 року, склала 112647,72 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 64965,64 грн.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 10509,21 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 37172,87 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 в користь АТ «ТАКСОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № від 06.10.2021 рокув розмірі 112647,72 грн. та судові витрати по справі в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

23.01.2024 року відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову.

Зокрема, вказує на те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг та погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, у зв`язку з чим положення пункту договору кредиту, яким передбачено сплачу щомісячних процентів, які фактично є комісією за обслуговування кредиту (3,19% від суми кредиту) суперечить положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними.

За таких обставин, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку по те, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 06.10.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , згідно умов якого позичальнику було надано грошові кошти у розмірі 71344,33 грн. на 36 місяців зі сплатою річних процентів 11,99 % від суми боргу за договором та щомісячних процентів 3,19 % від суми кредиту.

Сторони кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 5662949, який є невід`ємною частиною цього договору.

В п. 5 Паспорту кредиту міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, відповідно до якої: щомісячні проценти - 3,19 % від суми кредиту, річні проценти - 11,99 % від суми боргу; загальні витрати за кредитом 97516,74 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 167 632,14 грн.; реальна річна процентна ставка - 91,08 %.

Також цей пункт Паспорту кредиту містить застереження: наведені обчислення реальної річної процентної стави та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативним та базується на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущені, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі; реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватися протягом строку дії договору про споживчий кредит.

В пункті п. 6 Паспорту кредиту визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення, остаточна дата повернення - 18.10.2024 року.

У п. 7 Паспорту кредиту встановлено відповідальність у випадку тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором. Позичальник сплачує штраф в розмірі 1% від суми наданого кредиту за кожний факт виникнення прострочки відповідно до графіку платежів.

Отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором підтверджується платіжними інструкціями банку, виписками по особовому рахунку за період з 06.10.2021 по 26.10.2023 року.

01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № 01/09/21, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а останнє зобов`язується відступити АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Таким чином, ТОВ «ФК «ЦФР» передало АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитним договором № від 06.10.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 .

Повідомленням про відступлення прав вимоги доводиться та обставина, що відповідач ОСОБА_1 особисто, під її підпис, була повідомлена про зміну кредитора 06.10.2021 року.

Разом з тим, відповідач умови кредитного договору не виконувала, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.

28 квітня 2023 року відповідачу було надіслано повідомлення - вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, однак зазначена вимога відповідачем не виконана.

Як наслідок, станом на 26.10.2023 року, заборгованість позичальника за Кредитним договором № від 06.10.2021 року становить 112647,72 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 64965,64 грн.; заборгованість по річних процентах (в т.ч. прострочена) 10509,21 грн.; заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. прострочена) 37172,87 грн.

Часткове погашення відповідачем ОСОБА_1 кредитної заборгованості, в тому числі і сплачених нею щомісячних процентів, підтверджується випискою по рахунку за період з 06.10.2021 року по 26.10.2023 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та прострочених відсотків, банк посилався на кредитний договір та паспорт кредиту, у якому зазначені умови кредитування та які підписані відповідачем.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 власноруч підписала кредитний договір та паспорт кредиту від 06.10.2021 року, визнавши факт отримання кредитних коштів та в яких визначено: річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором (згідно з графіком платежів); щомісячні проценти 3,19 % від суми кредиту (згідно з графіком платежів). Також зазначений строк, на який надається кредит - 36 місяців та порядок повернення кредиту; кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) помісячно, починаючи з 22.11.2021 року по 18.10.2024 року.

Так, у відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 зазначає, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг та погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, у зв`язку з чим положення пункту договору кредиту, яким передбачено сплачу щомісячних процентів, які фактично є комісією за обслуговування кредиту 3,19% від суми кредиту суперечить положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними, а тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Отже, з відзиву на позов вбачається, що відповідач ОСОБА_1 жодним чином не заперечувала факту укладення кредитного договору з ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» та факту отримання кредитних коштів.

З Паспорту кредиту, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки.

З п. 6 вказаного паспорту кредиту вбачається, що у ньому наведено графік повернення кредиту, розмір щомісячних платежів, які складаються з суми повернення кредиту, річних процентів (що нараховуються від суми боргу за договором), щомісячних процентів (що нараховуються на суму кредиту); у графіку зазначено конкретний щомісячний розмір як щомісячного платежу, так і зазначених платежів окремо.

При порівнянні графіку погашення кредиту, зазначеного у паспорті кредиту, з розрахунком заборгованості, наданим позивачем до позовної заяви, вбачається, що наведені у розрахунку заборгованості несплачені нарахування як «відсотки» за своїм розміром співпадають із розміром річних процентів, що вказані у паспорті кредиту, а наведені у розрахунку заборгованості «щомісячні проценти ( плата за управління кредитом)» за своїм розміром співпадають з розміром щомісячних процентів, які зазначені у графіку погашення кредиту, з яким погодився відповідач, підписуючи паспорт кредиту.

Тому, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що визначена договором умова про сплату щомісячних процентів по суті є комісією та є нікчемною, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються змістом кредитного договору, яким передбачено умову саме про сплату щомісячних процентів від суми кредиту та у графіку визначено розмір такої суми.

У п. 36.5 Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон № 3795-VI. Згідно з абзацом дев`ятим пункту 8 розділу І цього Закону частину четверту статті 11 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів» було доповнено новим абзацом третім такого змісту: «Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною». Наведені приписи у такій редакції діяли до 10 червня 2017 року, коли набрав чинності Закон № 1734-VIII «Про споживче кредитування». Згідно з останнім текст статті 11 Закону № 1023-XII виклали у новій редакції, що не передбачала нікчемності зазначених умов договору, а звужувала дію Закону № 1023-XII до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII.

Згідно ст. 1 ч. 1 п. 1 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII, до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вимоги зазначених норм, у суду відсутні підстави вважати, що плата за управління кредитом, що була погоджена сторонами даного договору як щомісячні проценти, є нікчемною, оскільки її встановлення у кредитному договорі не суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», сторони у кредитному договорі від 06 жовтня 2021 року погодили сплату зазначених платежів як щомісячні проценти відповідно до встановленого графіку.

Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань з боку позичальника, виникла заборгованість, що нарахована за період з 06.10.2021 року по 26.10.2023 року, відповідно до якого у відповідача існує прострочена заборгованість у розмірі 112647,72 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 64965,64 грн.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 10509,21 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 37172,87 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З вказаного розрахунку заборгованості встановлено, що ОСОБА_1 періодично погашала заборгованість за наданим кредитом, в тому числі сплачувала щомісячні проценти, тобто визнала факт розміру щомісячних процентів.

Доказів на спростування розміру заборгованості відповідач до суду не надала.

Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості, то у позивача є право вимагати повернення суми заборгованості за кредитом в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України достроково.

На даний час відповідачем борг по кредитному договору не сплачений, а тому суд визнає зобов`язання по цьому договору не виконаними. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають.

Враховуючи викладене, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 112647,72 грн.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, р/р № НОМЕР_2 , МФО 339500, ) заборгованість за кредитним договором № від 06.10.2021 року в розмірі 112647 (сто дванадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 72 коп. та судові витрати по справі в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК