Справа № 383/353/24
Номер провадження 2-з/383/11/24
УХВАЛА

26 березня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Замши О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кулі В.О.,

розглянувши в м. Бобринець Кіровоградської області, в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на спадкове майно за законом.

25 березня 2024 року від представника позивача адвоката Яшан Ю.Б. до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати відчуження даного домоволодіння.

В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідач за договором дарування від 30.06.2015 року отримав у свою власність житловий будинок з надвірними будівлями, право власності на який, і стало предметом позову. Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи по суті, оскільки позивач претендує на частку вказаного майна і існують припущення, що відповідач може відчужити майно до вирішення спору.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України визначено способи забезпечення позову, зокрема накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 ч.1 ст. 150 ЦПК України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, серед іншого, підлягають встановленню наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Проаналізувавши доводи та обґрунтування, викладені в заяві про забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що між сторонами дійсно існує спір з приводу визначення права власності, у зв`язку з чим, враховуючи предмет позову, є підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач просить застосувати два види запобіжного заходу, а саме: накласти арешт на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, та заборони відповідачу здійснювати відчуження даного домоволодіння.

Зваживши на викладені позивачем доводи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. Верховний Суд у постанові №643/12369/19 від 19.02.2021 року зауважує, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. Заборона на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, щодо якого між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності відповідача.

З огляду на викладене, суд звертає увагу, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно, позивачем не враховано, що арешт передбачає не лише заборону реалізації (відчуження) майна, а й заборону користування майном, що на думку суду є невідповідним заходом, тому у даній вимозі слід відмовити.

Забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна, тобто задоволення заяви частково, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, а саме в частині заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти із житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , дії, спрямовані на відчуження об`єкта нерухомого майна, в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, підстави та вид забезпечення позову є співмірними та взаємопов`язаними з пред`явленими вимогами, існує реальна загроза того, що невжиття таких заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову та відповідає вимогам закону та забезпечує баланс між інтересами сторін. В іншій частині заяви слід відмовити в зв`язку з необґрунтованістю даної вимоги.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження об`єкту нерухомого майна, які на праві власності належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Дана ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст. 157 ЦПК України).

Копію ухвали для виконання направити позивачу ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_2 та до Бобринецького ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала набрала законної сили 26.03.2024 року.

- боржник за виконавчим документом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_2 ;

- стягувач за виконавчим документом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1

Суддя Олена ЗАМША