КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9086/2024
У Х В А Л А

22 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вивчивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченко Марини Ігорівни на ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року про повернення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року заяву повернуто заявнику.

На вказану ухвалу судді 29 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко М.І. направила поштовим зв`язком апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, яка надійшла до суду 6 березня 2024 року.

11 березня 2024 року матеріали справи витребуванні із Дарницького районного суду міста Києва.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 19 березня 2024 року.

До апеляційної скарги представником заявника додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали судді, мотивоване тим, що ухвалою судді Київського апеляційного суду від 1 лютого 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченко М.І. на ухвалу судді від 27 листопада 2023 року було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків: надання документу про сплату судового збору та копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи. 6 лютого 2024 року адвокатом Дяченко М.І. подано заяву про усунення недоліків, дол. якої долучено квитанцію про оплату судового збору, але не було додано копії апеляційної скарги для заінтересованих осіб. Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2024 року апеляційну скаргу повернуто.

Представник заявника вважає, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення та посилається на висновок Верховного Суду, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений у разі подання апеляційної скарги впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали про повернення первісної апеляційної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржувана ухвала суду постановлена суддею першої інстанції 27 листопада 2023 року, тому строк на її оскарження закінчився 12 грудня 2023 року.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно довідки про доставку електронного листа представник заявника отримала копію ухвали на електронну адресу 1 грудня 2023 року (с.с.25).

На вказану ухвалу суду 14 грудня 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Дяченко М.І. направила поштовим зв`язком апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, яка надійшла до суду 20 грудня 2023 року.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 1 лютого 2024 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту надано строк для надання копій скарги та письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справ, а також надання документу, що підтверджує оплату судового збору.

5 лютого 2024 року представник заявника, через систему «Електронний суд», направила до Київського апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано квитанцію про оплату судового збору, однак не надано копій апеляційної скарги для інших учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2024 року апеляційну скаргу було повернуто адвокату Дяченко М.І.

Таким чином підставою повернення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченко М.І. стало невиконання представником заявника вимог ухвали судді Київського апеляційного суду від 1 лютого 2024 року.

Клопотання адвоката Дяченко М.І. не містить обґрунтування невиконання ухвали судді від 1 лютого 2024 року.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року); «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц зазначено, що «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19, зроблено висновки про те, що «причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій і підтверджені належними доказами».

Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2022 року у справа №640/11452/19, вказав, що «поважними причинами пропущення строку на подання апеляційної скарги можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами».

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21 зробив висновок, що: «невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.»

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 640/18290/19 зазначено, що сам факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, однак, при вирішенні питання про поважність наведених заявником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також характер процесуальної поведінки скаржника щодо виконання своїх обов`язків. Доводи касаційної скарги, що апеляційний суд порушив право заявника на апеляційне оскарження не заслуговують на увагу, оскільки реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.»

Таким чином повернення апеляційної скарги у зв`язку із невиконання ухвали судді про залишення її без руху не є поважною причиною пропущення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, обставини, вказані у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року, є необгрунтвоаними.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК УкраїнHYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_9934/ed_2022_10_18/pravo1/T04_1618.html?pravo=1"и апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки апеляційна скарга подана з пропуском визначеного законом строку, зазначені представником заявника причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються неповажними, апеляційна скарга залишається без руху, а представнику заявника надається строк для зазначення інших підстав для поновлення строку.

Керуючись статтями 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

визнати зазначені представником ОСОБА_1 - адвокатом Дяченко Мариною Ігорівною причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року, неповажними.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченко Марини Ігорівни на ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року залишити без руху, надавши представнику заявника строк в десять днів з дня вручення копії ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

У разі не зазначення інших підстав для поновлення строку у визначений строк або визнання наведених підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя