П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року м. Київ

Справа № 369/8648/23

Апеляційне провадження №22-ц /824/5590/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Фінагеєвої І.О. 16 листопада 2023 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання дитини з 1/4 всіх видів заробітку позивача до 1/10 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період часу з 23 липня 2016 року до 14 травня 2019 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі відповідач завагітніла, а після розірвання шлюбу ОСОБА_2 народила сина.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачем рішення виконувалось, заборгованості зі сплати аліментів немає. Але ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач одружився та у нього народився син ОСОБА_4 . Дружина позивача ОСОБА_5 є офіційно працевлаштованою, раніше працювала, отримувала заробітну плату і сімейний бюджет (дохід) складався з доходу як позивача, так і його дружини. Після народження сина дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Таким чином, родина позивача втратила частину сімейного бюджету (доходу), через що матеріальний стан позивача погіршився. На даний час сплата аліментів у раніше визначеному розмірі 1/4 частина від доходу є непідйомною у зв'язку з чим є необхідність у зменшенні розміру аліментів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивач у порушення вимог закону не довів належними і допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народження дитини від іншого шлюбу. Крім того, середньомісячний дохід позивача у сумі 58998, 00 грн є достатнім у тому числі, і для забезпечення як потреба самого позивача, так і потреб його родини.

Не погодився із зазначеним рішенням суду позивач, ним подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим з огляду на неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначає, що судом першої інстанції не були враховані наведені ним обставини, а саме виникнення у нього обов`язку щодо утримання другої дитини.

Вказує, що підставою для звернення із позовом про зменшення розміру аліментів стали обставини, яких не було на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, а саме: друге одруження та народження другого сина, батьком якого є позивач. Тобто, відбулись зміни матеріального стану позивача, він змушений утримувати малолітнього сина та дружину, яка тимчасово не працює у зв'язку з перебуванням у декретній відпустці.

Вказує, що розмір аліментів на утримання дитини від попереднього шлюбу став непомірним для позивача, грошових коштів на утримання дитини, що була народжена у другому шлюбі, не вистачає.

Зазначає, що суд зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи щодо розміру доходів позивача, зазначивши, що у середньому позивач отримує майже 60000 грн, що на переконання суду є достатнім для утримання себе і своєї родини і для сплати аліментів на утримання дитини від першого шлюбу. Суд не врахував, що доходи позивача є нестабільними, більша частина доходу це не заробітна плата, а додаткова винагорода, що виплачується військовослужбовцям на підстави постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року. Наразі ця додаткова винагорода не виплачується і дохід позивача складає в середньому 34000 грн.

Також звертає увагу, що відповідач займає аналогічну посаду та має такий же дохід, як і позивач.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на те, що звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини з 1/4 до 1/10 від всіх доходів, при доходах позивача на момент звернення до суду в розмірі 58998, 10 грн, можна зробити висновок, що і на другу дитину справедливо достатнім розміром на її утримання буде сума 5899, 81 грн.

Вказує, що позивач не спілкується з сином та не приймає участі у його вихованні, тому його посилання на норми ст. 141 СК України є недоречними.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відповіді на відзив відповідача представник позивача зазначає, що відзив відповідача є необгрунтованим. Вказує, що зміна сімейного стану позивача є доведеною, не оспорюється сторонами, підтверджена належними документами. Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що аліменти мають сплачуватись у розмірі, який є необхідним, а не витрачати абсолютно всі чи майже всі кошти на утримання дітей.

Також звертає увагу, що судом не було враховано того, що законом не передбачено матеріальне утримання дитини тільки одним з батьків.

На підставі викладеного, просить задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього.

За даними медичної документації ОСОБА_3 має встановлений діагноз «затримка розвитку експресивної мови з проявами гіперактивності та дефіциту уваги. Неврозоподібний стан».

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину /а.с.14-17/.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 виданим Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2020 року між позивачем та ОСОБА_5 20 жовтня 2020 року був зареєстрований шлюб /а.с.20/.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданим Виконавчим комітетом Білогородської міської ради Бучанського району Київської області від 10 липня 2023 року, позивач є батьком ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.50/.

Згідно з довідкою про доходи від 02 червня 2023 року №33 заробітна плата позивача з 01 січня 2022 року по 31 травня 2023 року за винятком аліментів становила 1002967, 64 грн /а.с.18, 19/.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1,3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст.182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх стану здоров`я.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим рішенням стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2019 року і до її повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили, та є обов`язковим до виконання.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач пред`явив позов про зменшення розміру аліментів до 1/10 частини посилаючись на обставини народження у нього другої дитини та перебуванням дружини у декретній відпустці.

Матеріали справи містять дані про зміну сімейного стану позивача, однак, як вірно вказав суд першої інстанції, народження у позивача другої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів і не може погіршувати стан утримання першої, ще малолітньої дитини, яка до того ж мала вади здоров'я у вигляді затримки розвитку експресивної мови з проявами гіперактивності та дефіциту уваги, неврозоподібний стан.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про погіршення майнового стану позивача після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, оскільки матеріали справи не містять та судом не було встановлено розмір заробітної плати позивача при вирішенні питання про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 . Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни їх розміру.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги твердження позивача відносно того, що його середньомісячний дохід є значно меншим, ніж вказав суд першої інстанції, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем надано не було, а відтак ним не спростовано висновок суду першої інстанції.

Таким чином, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів обставин, передбачених ст. 192 СК України, і судом не встановлено зміни його майнового чи сімейного стану достатніх для зменшення раніше визначеного розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Посилання позивача на достатній матеріальний стан відповідача не приймаються до уваги, оскільки обов'язок одного з батьків щодо утримання дитини не залежить від майнового стану іншого.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави до його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі відсутні.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, в порядку ст. 141 ЦПК України, відсутні і підстави для компенсації понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук