Провадження № 2/205/1615/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Бородавки А.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», через систему «Електронний суд», звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2023 року цивільну справі №202/17347/23 за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передано на розгляд Ленінському районному суду м. Дніпропетровська за підсудністю..

В обґрунтування підстав позову зазначає, що 04.09.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0789-5177. Зазначений кредитний договір між сторонами був укладений у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про споживче кредитування" у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А407, для підписання кредитного договору № 0789-5177 від 04.09.2021 року, підтвердження ознайомлення з правилами та іншими супутніми документами. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало в повному обсязі надавши кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 10 000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договорами виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 73 800,00 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2023 рокуприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

29.11.2023 року відповідач надав відзив на позов та письмові пояснення, згідно яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки між ним та позивачем не було укладено жодного фінансового договору та не отримував від них жодних грошових коштів. Проте, як зазначає позивач, 04.09.2021 року між сторонами було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №0789-5177. Проте Матеріали справи не містять доказів того, що саме про вказані в позові Правила надання споживчих кредитів Позивача та Оферту був повідомлений і з ним ознайомлений та погодився з ними Відповідач. Також, додані до позову Позивачем: 1) 0789-5177_Кредитний договір.pdf; 2) 0789-5177_Правила надання споживчих кредитів.pdf, без поміток про ознайомлення та погодження з ними Відповідача належними доказами бути не можуть, оскільки ці додатки повністю залежать від волевиявлення та дій однієї сторони (Позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки наведені в Позові Оферта та Правила надання споживчих кредитів Позивача не є договором. Крім того, жодного доказу наведених в позовній заяві доводів «На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A407, для підписання Кредитного договору 0789-5177 від 04.09.2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів» Позивачем до матеріалів справи надано не було. Відтак, можна зробити висновок, що матеріали справи не містять підтверджень, що Оферта та Правила надання споживчих кредитів Позивача та інші додатки до позову є доказом ознайомлення та погодження Відповідача з кредитним договором. Оферта та Правила надання споживчих кредитів Позивача не можуть бути прийнято судом до уваги як доказ укладення Відповідачем кредитного договору з Позивачем, оскільки зі змісту цих матеріалів справи вбачається, що умови заявленого Позивачем договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в Оферті та Правила надання споживчих кредитів Позивача. Отже, в Оферті та Правилах надання споживчих кредитів Позивача міститься узагальнена інформація про орієнтовні умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та не є договором кредитування Матеріали справи не містять домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Саме по собі посилання Позивача на ознайомлення Відповідачем із документами та погодження із ними шляхом їх підписання цифровим підписом, без надання відповідних доказів, не має бути прийнято до уваги судом, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами Позивача, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, та які у зв`язку із відсутністю вказаних доказів до стягнення не підлягають. Оскільки в матеріалах справи строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, процентна ставка не узгоджена, суд має прийти до висновку про неправомірне та безпідставне нарахування Позивачем відсотків. Відтак, підстав для стягнення з Відповідача заборгованості немає.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача разом з позовною заявою надійшло клопотання про проведення розгляду справи у їх відсутності.

Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків.

04.09.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0789-5177 (далі - договір). До договору долучено Правила надання споживчих кредитів.

Договір укладено між сторонами за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» , в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Між сторонами укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 0789-5177.

Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А0407, за умовами якого кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію.

Згідно із пунктом 1.2. договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту - кредитна лінія.

Згідно із пунктом 1.3 договору мета кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії - для задоволення особистих потреб позичальника.

Порядок та умови надання кредиту, періодичність внесення платежів визначені розділом 2 договору.

Договором, зокрема пунктом 2.1, 2.5, встановлено, що розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту складає 10 000,00 грн., строк кредитування - 14 календарних днів,

Договором встановлено наступний тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована, та передбачено, що процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак Позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.

З договору вбачається, що стандартна процентна ставка - 3,00 % за кожен день користування кредитом, пільгова процентна ставка - 2,00 % за день (пункт 2.4), реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає - 1 139 966,00 % (пункт 2.7).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Із дослідженого судом договору про відкриття кредитної лінії від 04.09.2021 року № 0789-5177 встановлено, що його укладено в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За змістом частини першої статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено судом, договір про відкриття кредитної лінії від 04.09.2021 року № 0789-5177 укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України "Про електронну комерцію" та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, а саме з боку позивача за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки позивача, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку відповідача за допомогою одноразового ідентифікатору (А407), та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З наданих матеріалів вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором А407.

Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами договір від 04.09.2021 року про відкриття кредитної лінії відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (стаття 1054 ЦК України).

Перерахування суми кредиту за договором від 04.09.2021 року №0789-5177 позивач здійснював за допомогою системи Easypay на карткових рахунок НОМЕР_1 у розмірі 10 000,00 грн. Це також підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 15.09.2023 року № 3236.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором встановлювалося два типи періоду заборгованості статус активний з 04.09.2021 року по 17.09.2021 року та прострочений у період з 18.09.2021 року по 06.09.2023 року. Станом на 06.09.2023 року розмір простроченої заборгованості за кредитом становить 9 900,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 63 900,00 грн.

Отже, судом встановлено, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору позивачем 04.09.2021 року надано відповідачу кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн.. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 07.09.2023 року складає суму 9 900,00 грн. за кредитом.

Відповідач контр розрахунку заборгованості за тілом кредиту суду не надав.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність простроченої заборгованості перед позивачем за кредитом в розмірі 9 900,00 грн.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк, кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі 9 900,00 грн. що підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обґрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 9 900,00 грн.

Щодо нарахованих ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування.

Відповідно до частини другої статті 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Як вбачається та встановлено вище, умовами договору між сторонами було узгоджено розмір процентної ставки, а саме: стандартна процентна ставка - 3,00 % за кожен день користування кредитом, що застосовується протягом всього строку дії договору, за виключенням строку користування кредитом за пільговою або зниженою процентною ставкою; пільгова/знижена процентна ставка 2,00 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом,.

З довідки про укладений договір вбачається, що відповідно до умов договору відповідачу надана фінансова послуга, а саме: на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 07.09.2023 року загальна кількість днів користування відповідачем кредитом: 733 дні, кількість днів користування за ставкою 2,0 % (активний статус) - 14 днів, кількість днів користування за ставкою 3,0 % (прострочений статус) - 719 днів, загальна заборгованість становить 73 800,00 грн. що складається з: суми простроченої заборгованості 9 900,00 грн., простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 63 900,00 грн.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та штрафним санкціям за користування кредитами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача прострочену заборгованість за нарахованими процентами у сумі 63 900,00 грн. та надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого сума залишку нарахованих, але не сплачених відповідачем відсотків становить 63 900,00 грн.

Враховуючи норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 73 800,00 грн. що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 9 900,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 63 900,00 грн.

Враховуючи, що відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутністю або його погашення чи часткового погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК Україниз відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10,12,19,81,141,223,229,258,259,263-265,268,273,354,355 ЦПК України, ст. ст. 509,525,526,530,536,599,610,629,634,1048,1049,1050,1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 0789-5177 від 04.09.2021 року у загальному розмірі 73 800 (сімдесят три тисячі вісімсот) гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 147, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 березня 2024 року.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», юридична адреса: 01133, м. Киів, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: Н.О. Бізяєва