ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 612/62/23 Головуючий суддя І інстанції Лобановська С. М.
Провадження № 22-ц/818/555/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про визнання спадщини відумерлою
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2023 року, по справі № 612/62/23, за заявою Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, заінтересована особа Близнюківська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и в :

Близнюківська селищна рада Лозівського району Харківської області, в особі представника Павлюченко О.В., звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, заінтересована особа: Близнюківська державна нотаріальна контора Харківської області, в якій просять визнати відумерлою спадщину, залишену після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається із земельної ділянки площею 6,6049 га, кадастровий номер :01:000:0151, передати у власність Близнюківської територіальної громади в особі Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області відумерлу спадщину після смерті гр. ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначає, що після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 6,6049 га, кадастровий номер :01:000:0151. Спадкоємців 1-5 черг після померлого немає. З посиланням на ст. 1277 ЦК України зазначають, що є підстави для визнання цієї спадщини відумерлою.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2023 року заяву Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, що складається із земельної ділянки площею 6,6049 га, кадастровий номер :01:000:0151 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та передано її у власність Близнюківської територіальної громади в особі Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 просить рішення скасувати та у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він є рідним сином та спадкоємцем після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , факт прийняття апелянтом спадщини підтверджується рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року по справі №463/1075/23 та витягом про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі, спірна спадщина була ним прийнята, від спадщини він не відмовлявся, а тому спадщина не є відумерлою, як помилково виснував суд першої інстанції.

Зазначає, що рішення суду, яке стосується прав апелянта ОСОБА_1 було прийнято без залучення його до розгляду у якості зацікавленої особи.

Вказує, що суд визнав за територіальною громадою право власності на спірне майно, передавши її у власність територіальної громади Близнюківської селищної ради, та не звернув уваги на те, що такі вимоги за наявності спадкоємця є позовного характеру.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 372, 367, 368 ЦПК України заслухала доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву суд керувався тим, що спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто не прийняв, у неї відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, а тому мають місце підстави для визнання спадщини відумерлою.

Погодитись з такими висновками суду не можна.

Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2 від 24.12.2022 вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто з дня її смерті пройшло більше одного року.

Згідно копії Державного акту серії ХР № 073093 від 17.03.2004 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер: :01:000:0151, площею 6,6049 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області» від 12 червня 2020 року № 725-р. Самійлівська територіальна громада Близнюківського району Харківської області ввійшла до складу Близнюківської територіальної громади.

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71321184 від 31 січня 2023 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

За змістом ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи за заявою про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження.

Звертаючись до суду із заявою, Близнюківська селищна рада Лозівського району Харківської області вказала на те, що з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 відсутні законні спадкоємці за заповітом та за законом щодо земельної ділянки площею 6,6049 га, кадастровий номер :01:000:0151.

Однак. рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року по справі № 463/1075/23 заяву ОСОБА_1 задоволено, та встановлено факт постійного проживання разом з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 у період часу з 2012 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказане рішення згідно даних з ЄДРСР набрало законної сили та є чинним: https://reyestr.court.gov.ua/Review/112733838.

Вказаним рішенням суду у справі № 463/1075/23 встановлені наступні обставини, які відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України мають преюдиціальне значення по цій справі.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 22.05.1971 року (а.с.90).

Згідно копії свідоцтва про встановлення батьківства серії НОМЕР_2 від 22.04.1971 року, вбачається, що ОСОБА_4 визнаний батьком ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_5 (а.с.91).

З копії заповіту складеного у селі Самійлівка Близнюківського району Харківської області від 18.11.1998 року вбачається, що ОСОБА_2 , яка проживає у с.Новоолександрівка Близнюківського району Харківської області на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, про те, що все її майно, де б воно не було із чого б не складалось і взагалі все те що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом буде мати право заповідає своєму синові ОСОБА_1 (а.с.102).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 від 26.01.2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 77 (а.с.89).

З письмових пояснень ОСОБА_7 від 10.02.2023 року вбачається, що остання є дружиною заявника. До 24 лютого 2022 року вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 . У 2012 році мати заявника ОСОБА_2 переїхала з АДРЕСА_2 , проживати у с.Рибинське, так як перенесла інсульт та потребувала допомоги, та з 2012 року і до дня смерті ОСОБА_2 проживала з ними за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.94).

З письмових пояснень ОСОБА_8 від 10.02.2023 року вбачається, що заявник ОСОБА_1 є батьком її хлопця. В період з 2017 року до 2018 року вона двічі приїжджала в гості до сина заявника в будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де на той момент також проживала його бабуся ОСОБА_2 . Зі слів їй відомо, що бабуся занедужала та потребувала допомоги. Підтверджує, що ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.95).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що є сином заявника та онуком померлої ОСОБА_2 . Остання у 2012 році переїхала з АДРЕСА_2 до їхнього будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та проживала у ньому до смерті з його батьками, оскільки через хворобу потребувала постійного догляду.

Як вбачається з довідки переселенця № 1309-, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є внутрішньо переміщеною особою, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.105).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою

Всупереч зазначеному, суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі ОСОБА_1 та не звернув уваги, що вирішення даної справи впливає на його спадкові права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Таким чином, при розгляді справи в порядку окремого провадження встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження буде встановлено, що виник спір про право, тобто відсутня безспірність правовідносин, то суд залишає відповідну заяву без розгляду та роз`яснює заінтересованим особам їх право вирішити цей спір у позовному провадженні.

Наведене свідчить, що між органом місцевого самоврядування та ОСОБА_1 виник спір про право на спадщину ОСОБА_1 , який має бути вирішений у порядку позовного провадження.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 259, ч. 4 ст. 315, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2023 року скасувати.

Заяву Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, заінтересована особа Близнюківська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам, що для вирішення спору вони мають право подати позов на загальних підставах.

Стягнути з Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6039 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 14 березня 2024 року

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

Н.П. Пилипчук.