Справа №639/7094/23
Провадження №2/639/385/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Жовтневий районного суд м. Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглядаючи в порядку письмового провадження матеріали заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/7094/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 і просить суд розірвати шлюбу, укладений 27.12.2011 року між позивачем та відповідачем, актовий запис №824 та після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - « ОСОБА_3 ».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі.

Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/7094/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , який зареєстрований у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2024 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/7094/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовлено. Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/7094/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - передано до канцелярії суду для визначення складу суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

26.02.2024 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Марченко В.В. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Баркової Н.В. відмовлено.

В судовому засіданні 29.02.2024 року встановлені особи представника позивача та відповідача, роз`яснено перелік прав та обов`язків відповідачу, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заяву відповідача ОСОБА_1 , яка містить заперечення проти розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження - залишено без задоволення, розгляд справи відкладено для ознайомлення відповідача з відповіддю на відзив.

Між тим 06.03.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву, яка отримана судом 06.03.2024 року за вх. №5987 про відвід судді Баркової Н.В., з тих підстав, що «ухвалою не ліквідованого, не реорганізованого, незаконно функціонуючого, пов`язаного зі злочинною діяльністю у вигляді публічного використання символіки комуністичного тоталітарного режиму Жовтневого районного суду м. Харкова» від 04.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, однак, на думку ОСОБА_1 , суддя не заслуговує на довіру і підлягає відводу через наступне. Так, приймаюче вказане рішення, суд не звернув увагу, що в розпорядження суду наданні недостовірні (фіктивні) ксерокопії, завірені у незаконний спосіб, за що передбачена відповідальність, в тому числі кримінальна. Згідно із додатком до позовної заяви представником позивача, адвокатом Феленко Сергієм в розпорядження суду надані наступні копії: копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 27.12.2011; копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 22.06.2012; копія паспорту і коду ОСОБА_2 ; копія паспорту ОСОБА_1 (2, 3, 11 сторінки); копія довідки про місце проживання дитини сторін на території Бельгії від 20.11.2023 з перекладом на українську мову; копія довідки про місце проживання позивача на території Бельгії від 08.11.2023 з перекладом на українську мову; копія договору про надання правничої (правової) допомоги №03/11-23 від 03.11.2023. З огляду на позовні вимоги, представником позивача зазначено, що договір про надання правничої (правової) допомоги №03/11-23 від 03.11.2023 підписаний в електронному вигляді за допомогою підпису КЕП (арк.3, пункт 4, абз. 4). Порядок набуття інших письмових доказів, де значиться штамп «Згідно з оригіналом» з підписом адвоката Феленка Сергія, на підтвердження позовних вимог останнім не надано. На думку ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і не міг їх надати, оскільки у його розпорядженні не було оригіналів документів, через що не мав правових підстав їх засвідчувати. Наприкінці 2017 року в Україні набрали чинності нові процесуальні кодекси. Вказаними змінами також були внесені уточнення до порядку оформлення документів, які подаються до суду. Таким чином, під час оформлення копій мають бути дотримані основні правила - в суд подаються виключно завірені копії лише тих документів, оригінали яких знаходяться у особи, яка їх подає. Посилання на те, що оригінал знаходиться у розпорядженні особи, яка їх додає, є обов`язковим. На думку ОСОБА_1 , адвокат Феленко С. не зазначив, що оригінали документів, копії яких він засвідчив, знаходяться в його розпорядженні. В таких діях адвоката, на думку ОСОБА_1 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Окрім того, на думку ОСОБА_1 , суддею ігноровано висновки Високого Суду щодо документів, які викликають сумнівів з приводу їх достовірності або є фальшивими, висновки Високого Суду щодо неухильного виконання судом вимог ст. ст. 58,59 ЦПК України. Відтак ОСОБА_1 вважає, що наведене надає підстави не довіряти судді та оскільки суддя не заявила про самовідвід, відповідач звертається із заявою про відвід судді «не ліквідованого, не реорганізованого, незаконно функціонуючого, пов`язаного зі злочинною діяльністю у вигляді публічного використання символіки комуністичного тоталітарного режиму Жовтневого районного суду м. Харкова» Баркової Н.В. від розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та заяви про відвід, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України, яка передбачає порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу. Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року та є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована. Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте право на відвід не являється абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом. Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них. Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Право сторін на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Суд не вправі, за відсутності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, задовольняти не обґрунтовану, безпідставну, голослівну заяву про відвід, оскільки наведене суперечитиме основним засадам цивільно-процесуального законодавства, вимогам, встановленим у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу суддівської етики, Бангалорських принципах поведінки судді.

В поданій заяві про відвід не обґрунтована наявність підстав для відводу, які б вказували на можливу упередженість судді при розгляді справи. Всі обставини, викладені відповідачем ОСОБА_1 в заяві про відвід судді Баркової Н.В. свідчать про незгоду його як відповідача зі змістом процесуальних рішень судді, в тому числі про відкриття провадження у справі. Крім того основні доводи відповідача стосуються наданих позивачем доказів, поданих разом з позовом, оцінка яких судом на даній стадії процесу не здійснювалась. Між тим незгода з процесуальними рішеннями не є підставою для відводу судді.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відповідачем ОСОБА_1 відводу судді Барковій Н.В. з підстав, на які він посилається, тому вирішення питання про відвід судді Баркової Н.В. підлягає розгляду у порядку ч.3 ст. 40 ЦПК України.

На думку суду, підстав для самовідводу на даний час також не вбачається.

Відповідно до вимог п.7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід.

В даному випадку необхідність в зупиненні провадження відсутня.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 36-40, 252 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/7094/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/7094/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - передати до канцелярії суду для визначення складу суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07.03.2024 року.

Суддя Н.В. Баркова