ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 лютого 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 746/495/23

Головуючий у першій інстанції - Ходіч В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/283/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар:Мальцева І.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Срібнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Ходіч В.М. від 21 листопада 2023 року, місце постановлення ухвали смт Срібне, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що з березня 2014 року вона проживала разом із ОСОБА_3 , як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу, який планували зареєструвати після закінчення війни. Позивач зазначала, що за час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, мали шлюбні стосунки, займалися благоустроєм будинку, в якому проживали. 22.11.2022 року ОСОБА_3 був мобілізований до лав Збройних Сил України, а ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер від отриманих поранень. За доводами позивача, встановлення факту проживання із померлим внаслідок поранення військовослужбовцем ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу їй необхідно для отримання грошової допомоги, яка надається у разі загибелі військовослужбовця.

Оскаржуваною ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21.11.2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, було закрито, на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21.11.2023 року, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 21.11.2023 року є необґрунтованою, незаконною, і постановлена судом із порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок розгляду, ухвалення рішень по справі. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що адміністративний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які юридичні факти, тим більше, за правилами окремого провадження, визначеними ЦПК України. Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції послався на постанову Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №290/289/22-ц відносно того, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Разом з тим, Верховний Суд під час розгляду справи №560/17953/21 вказав на помилковість зазначених вище висновків Верховного Суду. Апелянт стверджує, що з огляду на відсутність усталеної судової практики щодо юрисдикції даних спорів, 11.10.2023 року Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу №560/17953/21. За наведених обставин, апелянт вважає, що в даному випадку для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, вона мала звертатись до суду загальної юрисдикції, і дана справа має бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

В судовому засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту її проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 , без реєстрації шлюбу, в період часу з 2014 року по 2023 рік (а.с.2-5). Позивач зазначала, що встановлення факту проживання із померлим внаслідок поранення військовослужбовцем ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, їй необхідно для отримання грошової допомоги, яка надається у разі загибелі військовослужбовця.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2023 року (а.с.33), позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Оскаржуваною ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21.11.2023 року провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, було закрито, на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 21.11.2023 року, закриваючи провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції послався на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року по справі № 290/289/22-ц, відповідно до яких Верховний Суд визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги особи про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із військовослужбовцем, який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії, задля підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованого закриття судом першої інстанції провадження у даній цивільній справі, на підставі положень п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Відповідно до ч.1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із ч.2 статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами ч.1 статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Тобто, у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.

Як вбачається із оскаржуваної суду першої інстанції від 21.11.2023 року про закриття провадження у даній справі, на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦК України, судом першої інстанції було прийнято до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №290/289/22-ц, відповідно до яких Верховний Суд визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги особи про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із військовослужбовцем, який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії, задля підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у п.117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21, провадження №11-150апп23: ''…117. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі N287/167/18-ц (провадження N 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі N290/289/22-ц (провадження N61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.''

У п.116 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21, провадження №11-150апп23, вказано наступне: ''…116. Також неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.''

У п.73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21, провадження №11-150апп23, зазначено, що спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи позивач належить до членів сім`ї військовослужбовця, які відповідно до статті 161 Закону N 2011-XII мають право на отримання спірної одноразової грошової допомоги.

Згідно п.79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21, провадження №11-150апп23, під час розгляду цієї справи підлягає вирішенню питання, чи можливо встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги в межах розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, та з урахуванням встановлення наявності або відсутності цього факту надати оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень, яке прийнято до встановлення судом такого факту.

На підставі вищенаведеного, та враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21, провадження №11-150апп23, а саме: ''…117. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі N287/167/18-ц (провадження N14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі N290/289/22-ц (провадження N61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.''

Отже, на час апеляційного перегляду даної справи №746/495/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21, провадження №11-150апп23, вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі N287/167/18-ц (провадження N 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі N290/289/22-ц (провадження N61-13369св22).

Приймаючи до уваги зазначене вище, а також висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21, провадження №11-150апп23, в ході апеляційного перегляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 21.11.2023 року про закриття провадження у даній справі, на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із нормами Закону, які регламентують спірні правовідносини. Визначення адміністративної юрисдикції справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не узгоджується із завданням і метою адміністративного судочинства, регламентованими статтею 2 КАС України. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21.11.2023 року - скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат між сторонами апеляційним судом не проводиться, оскільки в силу приписів статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони за результатами розгляду судом вимог заявленого позову.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1 статті 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2023 року, скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: