Провадження №22-ц/812/280/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2024 року м. Миколаїв

справа № 468/1682/21-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-банк» (після зміни найменування - Акціонерне товариство «СЕНС БАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області, постановлену 05 грудня 2023 року під головуванням судді Янчука С.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-банк» (після зміни найменування - Акціонерне товариство «СЕНС БАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 14 липня 2020 року між «Альфа-банк» та ОСОБА_1 був укладений договір, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 130 667 грн 71 коп. з кінцевим терміном повернення 15 липня 2027 року.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом, що станом на 17 вересня 2021 року складає 179 894 грн 30 коп. з яких: 129 869 грн 93 коп заборгованість за кредитом; 50 024 грн 37 коп. заборгованість за відсотками.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач помер, спадкова справа після його смерті нотаріусом не заводилась, правонаступників померлого судом не встановлено.

В апеляційній скарзі АТ «СЕНС БАНК» просить скасувати ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року та направити справу для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не мав процесуального права закривати провадження у справі, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво та відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як зазначив суд в ухвалі, згідно інформації Відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Баштанської міської ради від 30 жовтня 2023 року, місце проживання ОСОБА_1 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.10.1999 року по 15.12.2022 року. Одночасно повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24.07.1992 року. Тобто на момент смерті з померлим була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_2 , яка є спадкоємицею першої черги. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З відповіді нотаріальної контори не вбачається, що спадкоємець подала у в встановлені законом строки заяву про відмову від спадщини, а отже вважається такою, що її прийняла. За такого, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, не встановлено коло спадкоємців та чи такі є, не залучено їх до справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення про закриття провадження у справі.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції представник АТ «СЕНС БАНК» не з`явився, про день, час і місце розгляду справи позивач належним чином повідомлений, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що у справі відсутні відомості про спадкоємців, які заявили про прийняття спадщини після його смерті та відповідно могли бути залучені до участі у справі в якості правонаступників.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (право попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміна кредитора у зобов`язанні, а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом вказаної статті у позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 2021 року Баштанським районним судом Миколаївської області було відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариство «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2020 року у розмірі 179 894 грн 30 коп.

Під час розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 91). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Баштанській державній нотаріальній конторі не заводилась.

Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 204/1052/20).

Оскільки зі смертю боржника-спадкодавця зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

Викладені висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 року у справі № 171/2639/18.

Згідно відповіді Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 30 жовтня 2023 року, згідно з даними Реєстру територіальної громади та картотеки реєстрації осіб, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані особи станом на 15.12.2022 року: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 17.10.1999 року по 15.12.2022 року, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 24.07.1992 року (а.с. 53).

Проте суд першої інстанції не звернув увагу на викладене та той факт, що відомості про те, що протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України ОСОБА_2 заявила про відмову від прийняття спадщини у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене та предмет позову у справі, а саме, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскільки позов не пов`язаний з особистими правами самого відповідача, а стосуються укладеного між Акціонерним товариством «Альфа-банк» та ОСОБА_1 кредитного договору, що передбачає процесуальне правонаступництво, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у даній справі на підставі п. 7 ч.1 ст. 255 ЦПК України не відповідає вимогам закону, а тому відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» задовольнити.

Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 04 березня 2024 року.