Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6285/17 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В.М.
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Шевчук А.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №296/6285/17 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про поділ спадкового майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Шкирі В.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила: поділити майно, отримане її сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 у спадок після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку розміром 0,0677 га, кадастровий номер :05:015:0023 за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 у відповідності з правом власності на 1/2 частин вказаного майна, виділивши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 приміщення: 1-1 веранди - 3,0 кв.м., 1-2 прихожи - 12.1 кв.м., 1-3 кімнати - 18,7 кв.м., 1-4 кімнати 7,5 кв.м., гаражу під літерою «Б», 1/2 огорожі, земельної ділянки кадастровий номер :05:015:0023 та 1/2 транспортного засобу марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько її сина ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина. Вказує, що спадкоємцями стали її син ОСОБА_2 та відповідач мати померлого. Зазначає, що 11.07.2017 кожен зі спадкоємців отримав свідоцтво про право на спадщину в 1/2 частині та за кожним зареєстровано право власності. Вказує, що у зв`язку із непорозуміннями щодо користування будинковолодінням, земельною ділянкою та транспортним засобом виникла необхідність у поділі спадкового майна, а тому враховуючи викладене просила задовольнити позов.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2024 року зупинено провадження у цивільній справі №296/6285/17 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про поділ спадкового майна до розгляду справи №296/12820/23 за позовом ОСОБА_5 до неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстрації права власності.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує, що винесена ухвала підлягає скасуванню, у зв`язку з порушенням вимог ст. ст. 210, 251, 252 ЦПК України. Зазначає, що справа №296/6285/17 перебуває в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира починаючи з 09.08.2017, по справі зібрано всі докази, які дозволяють завершити розгляд справи. Стверджує, що по справі систематично робилися перерви за клопотаннями відповідача та його представника. Зазначає, що судом першої інстанції порушено строки розгляду справи. Вказує, що клопотання про зупинення провадження подано на стадії розгляду справи по суті, що є недопустимим в силу положень ст. 210 та ст. 251 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2024 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у справі №296/12820/23 поставлено питання про визнання ОСОБА_5 донькою спадкодавця ОСОБА_4 , яка може бути спадкоємицею першої черги наряду зі сторонами у справі №296/6285/17, та надання їй додаткового строку на прийняття спадщини, а також скасування свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14 лютого 2017 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А. на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль ВА3-21121-110-01 д.н. НОМЕР_1 та скасування реєстрації права власності, а відтак розгляд цієї справи є об`єктивно неможливим.

Проте з наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов`язаний зупинити провадження у цій справі.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на наведене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №308/5006/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі №1522/27468/12, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у цій справі має значення для цивільної справи, яка розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

У справі, що переглядається встановлено, що предметом спору є поділ спадкового майна між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , отриманого у спадок після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки розміром 0,0677 га, кадастровий номер :05:015:0023 за адресою: АДРЕСА_1 та транспортного засобу марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 11.07.2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в 1/2 частці: на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку розміром 0,0677 га, кадастровий номер :05:015:0023 за адресою: АДРЕСА_1 та на транспортний засіб марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №91718273 від 11.07.2017 та №91722220 від 11.07.2017 за ОСОБА_2 зареєстровано права спільної часткової власності на 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 земельної ділянки розміром 0,0677 га, кадастровий номер :05:015:0023 за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 транспортного засобу марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Також, встановлено, що 21 грудня 2023 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстрації права власності.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2024 року відкрито провадження по зазначеній вище цивільній справі.

Підставою для зупинення провадження у цій справі суд першої інстанції зазначив розгляд районним судом цивільної справи №296/12820/23 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстрації права власності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання вимог процесуальної форми, є важливою гарантією захисту прав та передумовою ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Разом з тим надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття очевидно несправедливого рішення.

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Наведене узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2024 року у справі №295/434/22 (провадження №61-10948св23).

Виходячи із наведеного, проаналізувавши предмети спорів у справах, згідно поданих доказів, колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для зупинення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про поділ спадкового майна, оскільки у цій справі можливо прийняти рішення до ухвалення рішення у справі №296/12820/23.

З огляду на доводи учасників справи та матеріали наявні у справі, колегія судді вважає, що підстав для зупинення провадження у справі немає через відсутність обов`язкових умов для достатності зупинення провадження у справі передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справ по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про поділ спадкового майна був поданий ще 09 серпня 2017 року.

У свою чергу позов ОСОБА_5 до неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстрації права власності подано 21 грудня 2023 року, тобто через 6 років та 4 місяці після звернення ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до суду з відповідним позовом.

Слід зважати на те, що вимога добросовісності є загальною для всіх суб`єктів права, у тому числі для суб`єктів цивільних правовідносин, включаючи сімейні.

Ця вимога ґрунтується на нормах статей 3 та 13 ЦК України, відповідно до яких дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними (пункт «і» статті 3 ЦК). Тобто такі дії мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоді довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Зазначені норми цивільного права постають як загальні принципи, які є по суті нормами прямої дії.

Водночас порушення учасником правовідносин вимог добросовісності під час здійснення своїх суб`єктивних прав має наслідком відмову у захисті таких прав та сприянні у їх реалізації. Зазначене стосується і процесуальних прав, зловживання якими неприпустиме (статті 2, 44 ЦПК України).

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 423 ЦПК у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Відтак, у випадку задоволення позову ОСОБА_5 до неповнолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстрації права власності рішення у даній цивільній справі №296/6285/17 може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм чинного процесуального законодавства, а тому згідно положень ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2024 року задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді