Справа № 713/104/24
Провадження 2/718/90/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2024 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької під головування судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кіцманя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно,-

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокатка Пустовіт І.Я., звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Спадкоємицею після смерті батька за законом є позивачка ОСОБА_1 . Дружина померлого, ОСОБА_3 , від спадкового майна відмовилася, що підтверджується відповідною заявою.

Вказує на те, що ОСОБА_1 спадщину прийняла і звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, однак 15.12.2023 надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заявницею не надано правовстановлюючого документу на будинок. Через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок оформити спадщину в нотаріальній конторі не вдалося.

За таких обставин, з посиланням на норми закону, просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано.

Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 10.01.2024 цивільну справ за позовом ОСОБА_1 до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно передано за підсудністю до Кіцманського районного суду Чернівецької області.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.02.2024 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.03.2024.

У підготовче засідання адвокатка Пустовіт І.Я. не з`явилася, скерувала заяву про підтримання позовних вимог та проведення судового засідання без сторони позивача.

Представник відповідача Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області - селищний голова Василь Шемчук у судове засідання не прибув, на адресу суду 01.03.2024 скерував письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, з наслідками такого визнання ознайомлений. Крім того, просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.04.1995 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя, 06.04.1995 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету В.Станівецької ради народних депутатів Кіцманського району Чернівецької області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 07. Цим заповітом вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, яке на день моєї смерті буде належати мені, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, в тому числі житловий будинок з всіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в селі Верхні Станівці, заповідаю онукові ОСОБА_2 ».

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05.01.2021, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Родинні зв`язки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджуються копією архівної довідки № 1/2101 від 28.11.2023, копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 01.11.2022 та від 02.11.2019, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 03.02.1968.

Відповідно до довідки № 555 від 30.03.2021, яка видана Брусницькою сільською радою Вижницького району Чернівецької області, померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала за адресою АДРЕСА_1 з народження до дня смерті. Разом із нею на день її смерті в житловому будинку за вищевказаною адресою проживав її онук ОСОБА_2 , з народження по день його смерті.

Із копії виписки з погосподарської книги від 07.12.2023 № 02.02.-16/142 слідує, що згідно запису в погосподарській книзі № 7 (1983-1985), номер об`єкта по господарського обліку 216, власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із копії виписки з погосподарської книги від 07.12.2023 № 02.02.-16/143 слідує, що згідно запису в по господарській книзі № 5 (2016-2020), номер об`єкта по господарського обліку 0224-1, правнук ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав за вказаною вище адресою.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є дочка ОСОБА_1 , яка 07.04.2021 подала заяву про прийняття спадкового майна, та дружина ОСОБА_3 , яка 07.04.2021 подала заяву про відмову від спадкового майна. Коло спадкоємців підтверджується довідкою № 556 від 30.03.2021, що видана Брусницькою сільською радою Вижницького району Чернівецької області.

Крім того, згідно з довідкою-характеристикою, виданою Кіцманським бюро технічної інвентаризації від 07.11.2023 № 312 та технічним паспортом на будинок садибного типу, який виготовлений станом на 03.11.2023, встановлено, що житловий будинок побудований в 1928 році та складається з: житлового будинку літ. А-І, загальною площею 88,90 кв.м, житловою 35,80 кв.м.; літньої кухні літ.Б, сараїв літ. В, Г, колодязя №1.

Згідно з висновку про вартість, дійсна вартість об`єкту оцінки будинковолодіння з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , станом на 02.01.2024 року становить 250 000 грн.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.12.2023, яка ухвалена державним нотаріусом Кіцманської нотаріальної контори Беженар А.М., відмовлено спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , спадкоємцем якої за заповітом є ОСОБА_2 , який своєчасно прийняв спадщину, не оформив свої спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що нею не подано нотаріусу правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, що підтверджують реєстрацію права власності на цей житловий будинок.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

У Листі Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Оскільки спадщина у цій справі вперше відкрилася 21.04.1995, а спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, але не оформив права на неї та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР та ЦК України.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно з ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно з ст. 529 Цивільного кодексу Української 1963 року РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти.

Відповідно до ст. 548, 549 ЦК Української РСР, що діяв на час виникнення спадкових правовідносин, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР діями, які свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, подання заяви про прийняття спадщини державній нотаріальній конторі.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його .

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України).

Згідно ч.ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом, а спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (стаття 1274 ЦК України).

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №2516/1356/12-ц, від 15 січня 2020 року у справі №200/9984/16-ц, від 25 березня 2020 року у справі №140/871/16-ц, від 30 квітня 2020 року у справі №352/382/18, від 30 вересня 2020 року у справі №361/1953/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №234/17511/19.

Виходячи з аналізу наведеного, та беручи до у ваги те, що спадкоємиця ОСОБА_3 від спадкового майна відмовилася та відсутність інших спадкоємців, Брусницька сільська рада Вижницького району Чернівецької області є належним відповідачем у спадкових спорах у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, суд зважає і на те, що відповідно до п.3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду.

Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , побудований у 1928 році, тобто до 05.08.1992 року, за наявності на такий будинок відповідної технічної документації БТІ, та записів в погосподарській книзі, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів, визнати право власності, в порядку спадкування, на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи, оскільки прийняття в експлуатацію таких будівель на час збудування житлового будинку час не вимагалося, а записи в погосподарських книгах визнавалися як такі, що підтверджують право власності особи на майно.

З досліджених матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв, в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року), оскільки вступив в володіння спадковим майном своєї прабабусі.

При цьому, позивачка ОСОБА_1 спадщину прийняла, оскільки у визначений ЦК України строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на будівлі.

Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що позивачка позбавлена можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , що входить до складу спадщини у позасудовому порядку, керуючись відповідними нормами законодавства, суд вважає, що вимоги позивачки є доведеними та обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 328, 346, 392, 1216-1218, 1220-1221, 1223, 1258-1261, 1269 ЦК України, ст.ст. 524-524,529, 548, 549 ЦК Української РСРС та керуючись ст.ст. 12, 13, 16, 49, 82, 200, 206, 211, 247, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , а саме: на житловий будинок 1928 року побудови літ. «А-І», загальною/житловою площею 88,90 /35,80 кв.м, літню кухню літ.Б, сараї літ. В,Г, колодязь №1, загальною вартістю 250 000 гривень, що належали ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_2 , який прийняла спадщину, але не оформила свої спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судове рішення не проголошувалося відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Брусницька сільська рада Вижницького району Чернівецької області, місце знаходження вул.Буковинська,30 с.Брусниця Вижницького району Чернівецької області, .

Суддя Василь Скорейко